Maria de la Salut

Maria de la Salut és una vila i municipi mallorquí situat al centre de l'illa, a la comarca del Pla i al nord-est de la capital. Limita amb els municipis de Llubí, Santa Margalida, Ariany i Sineu.

Nom 
Si bé hi ha la creença popular que el nom de Maria és una preexistència de la comunitat cristiana mallorquina que va sobreviure a la dominació islàmica de l'illa, la realitat és que es tracta d'un topònim àrab, anàleg a Almeria o al Puig de Maria, un derivat del participi de passat de l'arrel رأى (ra'a) 'veure'. A Mallorca, per la semblança amb el nom de la mare de Déu, aquests topònims foren identificats amb el dit personatge, atès que es desconeixia el significat original del topònim. A la pràctica, doncs, es va cristianitzar el topònim, i especialment això s'esdevengué quan, els darrers anys del  i al llarg de tot el , es bastí un oratori al poble incipient que es dedicà a la Mare de Déu de la Salut, a la qual deu la segona part del nom.

Història 
En el moment de la conquesta cristiana, les terres de Maria integraven el districte islàmic de Muruh. En el repartiment, va recaure en la part del comte d'Empúries.

En un primer moment, Maria no devia ser més que una alqueria o un llogaret, i per això depenia de la Universitat de Santa Margalida. El poble, però, anà creixent, i amb el temps es feu més grossa la necessitat de tenir una església pròpia. El 1592 ja s'havia començat a bastir la futura església de Maria, una petita capella, ja conclosa el 1598. Com que no posseïa cap imatge, la Universitat de Santa Margalida en cedí una a la nova església, que probablement és la mateixa que l'actual imatge de la Mare de Déu de Maria.

El municipi de Maria de la Salut es va segregar de Santa Margalida el  per constituir un municipi propi.

Els darrers anys han proliferat diferents empreses dedicades a la construcció, ja sigui materials de construcció (principalment bloquets i altres prefabricats) com obra pública i civil. Han existit, i existeixen encara, menestrals de la fusta i del ferro. Destaquen, com a altres oficis habituals, el de mestres i professors.

Geografia 

Destaquen les possessions de Roqueta, Deulosal i Montblanc, així com altres finques i paratges com la Bisbal, Son Gil, el Pujol, el Rafal, Son Perot, els Gassons, la Font, Son Roig, les Sors, el Rafal Nou, la Torreta, Son Niell, Llampí, Son Xigala, la Vall d'Aram, les Tarragones i Son Bacs.

Tradicionalment és un poble agrícola, on destaquen els conreus herbacis extensius i la ramaderia ovina; així com els alls, els melons, les síndries i les tomàtigues (que en molts de casos se segueixen produint en secà); i en zones marginals, els ametlers.

Cultura 
A Maria es parla una variant del català força particular, el mariando, que es caracteritza pel fet que confon la e oberta i la tancada: així, Déu i deu (el nonmbre 10) es pronuncien igual, ['dew]. Aquest fenomen també es pot observar a les viles de Sant Joan i de Felanitx.

Els llinatges més comuns de Maria són Mas, Ferriol, Bergas, Carbonell, Font i Vanrell ('Vendrell').

Ferostes és la denominació popular que rep a Maria de la Salut una escultura que representa el déu Bacus sedent, disposada aproximadament des de finals del  o principis del S. XIX, sobre el dintell de la porta d'accés del jardí de les cases de la possessió de Roqueta, als sementers de "Sa Vinyeta/Sa Vinya Vella/Sa Vinya Gran" .

Personatges Il·lustres 
 Antoni Gelabert Mas, catedràtic d'Urologia de la Universitat Autònoma de Barcelona; cap del Servei d'Urologia de l'hospital del Mar de Barcelona i membre de la Reial Acadèmia de Medicina
 Antoni Mas Mas, membre destacat de l'MLN-Tupamaros a Uruguai.
 Julià Font i Roig, frare dominic.

Referències

Vegeu també 
 Llista de monuments de Maria de la Salut
 Ferostes

Enllaços externs 

 Pàgina de l'Ajuntament
 Informació de l'Institut d'Estadístic de les Illes Balears
 Guia de Mallorca: Maria de la Salut 
 Diario de Mallorca Antoni Gelabert Mas