Vladimír Menšík

Vladimír Menšík (9. října 1929 Ivančice – 29. května 1988 Brno) byl český herec, moderátor, lidový vypravěč a bavič, držitel ocenění národní umělec, otec herečky a moderátorky Martiny Menšíkové. V divadle hrál jen velmi málo – většinu ze svých 150 rolí ztvárnil ve filmu a televizi.

Život 
Rodák z moravských Ivančic přičichl ke kumštu v souboru písní a tanců Adolfa Pištěláka. Nejprve vystudoval průmyslovou školu a nějakou dobu pracoval v Brněnských strojírnách. Teprve později se pokusil dostat na brněnskou JAMU (Janáčkova akademie múzických umění), což se mu na druhý pokus podařilo a po absolutoriu v roce 1953 nastoupil do Vesnického divadla, kde jej v roce 1954 (v divadelní hře Hledač světla) objevil E. F. Burian, který jej také angažoval.

I přes to, že zde dostal spousty příležitostí a přestože byl divadlem zcela pohlcen, toužil zahrát si ve filmu. Jeho vůbec první účinkování před kamerou proběhlo ve snímku Velká příležitost, a to víceméně coby komparzista. Teprve ve snímku Dědeček automobil režiséra Alfréda Radoka, kde si zahrál italského mechanika, na sebe výrazněji upozornil. Kvůli své práci u filmu se dostal do konfliktu s E. F. Burianem, který film neměl v lásce. Z divadla odešel a v roce 1958 podepsal smlouvu s Filmovým studiem Barrandov.

K divadlu se vracel už víceméně ojediněle. V 50. a 60. letech se naplno rozjela jeho kariéra u filmu. Byl sice převážně komediálním hercem, ale dokázal bravurně ztvárnit i tragikomické či dokonce dramatické role. V 70. letech se již objevoval převážně v komediálních rolích, a to jak ve filmech, tak i v pohádkách a seriálech. Menšík byl velký bavič, konferenciér a hlavně excelentní vypravěč. Vystupoval doslova ve stovkách televizních pořadů a ve filmu a televizi vytvořil přes 150 rolí. Za zmínku stojí mezi jinými pořad Bakaláři a nezapomenutelné konferování silvestrovských estrád. Byl silný kuřák a také často pil alkohol, ale s pitím a kouřením přestal kvůli zdravotním problémům – už od mladých let trpěl těžkým astmatem (v šestnácti letech při běhu zkolaboval a prožil první záchvat) a při natáčení míval vždy po ruce zdravotní sestru. Typická pro něj byla permanentní dušnost a sípot, které byly slyšet i při běžném hovoru. Kromě astmatu se v mládí Menšík trápil i svým vzhledem, připadal si ošklivý, a dokonce uvažoval o chirurgické úpravě chrupu. Nakonec to ale neudělal.

Před kamerou se naposledy objevil 27. května 1988 v pořadu Abeceda, kde promluvil nezvykle vážně o zdraví. O dva dny později, 29. května 1988, zemřel v nemocnici u sv. Anny v Brně. Osudným se mu stal vřed, který praskl a Menšík začal krvácet do břicha. I přesto, že měl bolesti a nemohl ani pořádně dýchat, rozhodl se cestovat do Brna. Jeho lékařka Zdena Lipárová mu cestu rozmlouvala, on ji ale neposlechl.

Pohřben je na pražských Olšanských hřbitovech v části hřbitova IX, oddíl 1, hrob č. 32.

Vladimír Menšík byl dvakrát ženatý. S první manželkou Věrou měl dvě děti – syna Petra (* 1955) a dceru Vladimíru (* 1957). S druhou manželkou Olgou měl také dvě děti – syna Jana (* 1962) a dceru Martinu (* 1965), která se jako jediná z jeho dětí stala herečkou.

Oficiální zpráva o pohřbu 
Oficiální zpráva ČTK z 8. června 1988:

Ivančický patriot 
Menšík nikdy nezapomněl na své rodné město a vždy zdůrazňoval svůj původ. Především tak činil ve svých vyprávěních. Také ve svých filmových rolích občas prosadil třebas jen drobnou zmínku o svém rodném městě, které tímto způsobem propagoval. (Například ve filmu Pane, vy jste vdova hraje městského pobudu. Zaskočen důstojníkem, na otázku: „A vy jste kdo?!?“ vyhrkne: „Šestý pěší z Ivančic!“.) Ivančice se mu snažily a doposud snaží tuto přízeň oplácet. Nejnověji odhalením jeho busty u základní školy, která je po něm pojmenovaná.

Připomínka herce 

Na stěně jeho rodného domu v Ivančicích je umístěná pamětní deska, která nese hercovu podobiznu. V blízkém Památníku Alfonse Muchy se také nachází stálá výstava Vladimíra Menšíka. Dne 29. dubna 2007 byla slavnostně otevřena Rozhledna Vladimíra Menšíka na Hlíně. Dne 12. října 2018 byla slavnostně odhalena hercova busta na budově základní školy v Ivančicích, jež nese jeho jméno. Autorem busty byl Nikos Armutidis.

V Dolní Polici (část Žandova na Českolipsku) měli Menšíkovi v č. p. 6 řadu let chalupu. V roce 2005 nabídla Olga Menšíková část vybavení z chalupy Vlastivědnému muzeu v České Lípě. Muzeum brzy poté vytvořilo v přízemí hlavní budovy samostatnou místnost, expozice je nazvána Na chalupě u Vladimíra Menšíka.

V Brně do roku 2013 existovala kavárna Vladimíra Menšíka, kterou vlastnil jeho syn Petr.

V prosinci 2016 byla po Vladimírovi Menšíkovi pojmenována nově dodaná tramvaj Škoda 13T Dopravního podniku města Brna. Stalo se tak na návrh městské části Brno-Černovice.

Zajímavosti 
 Vladimír Menšík uměl hrát na piano a mandolínu.
 Hrál závodně házenou, rekreačně fotbal.
 Když měl přijít na první zkoušku divadelní hry Těžká Barbora, kterou režíroval Jan Werich, zaspal a Werich mu již druhou šanci nedal.
 Tempo Vladimíra Menšíka bylo opravdu hektické, denně dělal až tři besedy společně s několika kolegy, a třeba i dvacetkrát za dva týdny. O prázdninách pak zpravidla točil filmy. Vždy si s sebou vozil velké množství léků, některé z nich nebyly ani v tehdejším Československu dostupné. K tomuto hektickému pracovnímu nasazení měl hned několik důvodů: jednak miloval kontakt s lidmi, dále pak finančně podporoval velkou část své rodiny.
 10 let byl v KSČ, ale pro pasivitu byl vyloučen.
 Na národního umělce jej navrhl Gustáv Husák.
 Neměl rád natáčení Bakalářů, považoval to za „kouli na noze, která je k uzoufání pravidelná a nudná, kde je sevřen banálním textem“.
 Raději než Bakaláře měl rád natáčení pořadu Křeslo pro hosta, do kterého si zval především vědce a lékaře. Jakmile byl však nucen zvát i komunistické funkcionáře, snažil se z pořadu vyvázat. Kvůli tomu se pohádal i s tehdejším ředitelem Československé televize Janem Zelenkou. Účinkování v pořadu se údajně zbavil tak, že na jedno z natáčení přišel opilý.
 Jako svého nejoblíbenějšího spisovatele označil Liona Feuchtwangera, dále měl rád např. válečnou literaturu.
 Rodným jménem byl Vladislav po otci, ale prý na přání E. F. Buriana si jej změnil na Vladimír.
 Chtěl odejít dříve do penze, tak využil chyby úřednice a všude uváděl své datum narození 1924, čímž se dělal o pět let starším.

Citáty 
{{Citát v rámečku|„Chci se vyhnout objevování dávno objeveného. Totiž že Vladimír Menšík byl génius. A že patří do svaté trojice vedle Vlasty Buriana a Jana Wericha. Všichni ostatní jsou pouze jejich apoštolové.“|Miloš Forman}}

 Filmografie 

 Film 

 50. léta 
 1956 Váhavý střelec – role: poddůstojník
 1956 Dědeček automobil – role: italský automechanik
 1957 Zářijové noci – role: rotný Marčák
 1957 Štěňata – role: Václav Hampl
 1957 Snadný život – role: Saxon
 1957 Padělek – role: Toglar
 1957 Konec jasnovidce – role: Vobrna
 1958 Touha – povídka: Anděla – role: kombajnista
 1958 Tenkrát o vánocích – role: Lojza
 1958 Hvězda jede na jih – role: Vostřák
 1958 Dnes naposled – role: Kroc
 1959 Probuzení – role: vrchní
 1959 Ošklivá slečna – role: Štolfa
 1959 Král Šumavy – role: Burdyška
 1959 Hlavní výhra – role: Pavel
 1959 Dařbuján a Pandrhola – role: zpívající opilec
 1959 105% alibi – role: Kici

 60. léta 
 1960 Zlé pondělí – role: Mácha
 1960 U nás v Mechově – role: šofér
 1960 Přežil jsem svou smrt – role: kápo Hranáč
 1960 Práče – role: Pekárek
 1960 Pochodně – role: buldočí tajný
 1960 Chlap jako hora – role: Kouba
 1961 Procesí k Panence – role: Vladimír Kabourek
 1961 Muž z prvního století – role: muž v baru
 1961 Labyrint srdce – role: obtěžující muž
 1961 Kolik slov stačí lásce – role: taxikář v povídkách Taxi, prosím a Zaza 1961 Hledá se táta – role: Standa
 1961 Eman Fiala (dokumentární film)
 1962 Vánice – role: lékárník
 1962 Deštivý den – role: číšník
 1962 Anička jde do školy – role: Šlechta
 1963 Začít znova – role: Mechl
 1963 Tchyně – role: Kadlec
 1963 Mezi námi zloději – role: sňatkový podvodník Lojza Bazan
 1963 Až přijde kocour – role: školník
 1964 Preclík – role: Lahvička
 1964 Povídky o dětech – role: otec v povídce Magdalena 1964 Limonádový Joe aneb Koňská opera – role: barman
 1964 Čintamani a podvodník – role: opilec v povídce Čintamani a ptáci 1964 Bláznova kronika – role: dvorní malíř
 1964 Archimedov zákon – role: Čukanovský
 1965 Volejte Martina – role: nadporučík VB v povídce Létající kolotoč 1965 Úplně vyřízený chlap – role: Lexa Pírko
 1965 Třicet jedna ve stínu – role: Emil
 1965 Strašná žena – role: Kouba
 1965 Puščik jede do Prahy – role: hodinář
 1965 Lásky jedné plavovlásky – role: Vacovský
 1965 Hrdina má strach – role: tajemník
 1965 Alibi na vodě – role: novinář
 1966 Ženu ani květinou neuhodíš – role: příslušník SNB
 1966 Vražda po našem – role: Emil
 1966 Nahá pastýřka – role: kapitán VB Tronda
 1966 Kdo chce zabít Jessii? – role: Kolbaba
 1966 Hra bez pravidel – role: Pepi
 1966 Flám – role: kamarád
 1967 Zmluva s diablom – role: Viktor
 1967 Přísně tajné premiéry – role: Matýsek
 1967 Marketa Lazarová – role: Bernard
 1967 Klec pro dva – role: skladník Čenda
 1967 Když má svátek Dominika – role: Honzíkův otec
 1967 Happy end – role: Bedřich
 1968 Všichni dobří rodáci – role: Jořka Pyřk
 1968 Spalovač mrtvol – role: muž ženy v klobouku
 1968 Raport (televizní film) – role: konfident Evžen
 1968 Rakev ve snu viděti – role: kapitán VB Tronda
 1968 Naše bláznivá rodina – role: otec Solnička
 1968 Maratón – role: Jarda
 1969 Šest černých dívek aneb Proč zmizel Zajíc – role: vrátný
 1969 Světáci – role: okradený turista Jaroušek Novák z Hodonína
 1969 Slasti Otce vlasti – role: Marsilio Rossi
 1969 Přehlídce velím já – role: Holiš
 1969 Panenství a kriminál – role: Souška
 1969 Odvážná slečna – role: Robek

 70. léta 
 1970 Vražda ing. Čerta – role: Ing. Čert
 1970 Rekviem za rytierov – role: Kropáček
 1970 Partie krásného dragouna – role: komisař Zdychynec
 1970 Pane, vy jste vdova! – role: Bloom
 1970 Na kometě – role: Silberman
 1970 Luk královny Dorotky – role: porybný, radní, Kabrhel
 1971 Ženy v ofsajdu – role: funkcionář fotbalové komise
 1971 Touha Sherlocka Holmese – role: detektiv
 1971 Slaměný klobouk – role: Nonancourt
 1971 Pět mužů a jedno srdce – role: dr. Kořalník
 1971 Dívka na koštěti – role: upír v. v.
 1972 Zlatá svatba – role: Pepa
 1972 Rodeo – role: Vilda
 1972 Lupič Legenda – role: Wohryzek
 1972 Aféry mé ženy – role: sedlák v povídce Suvenýr z Paříže 1973 Zatykač na královnu – role: Černý
 1973 Tři oříšky pro Popelku – role: Vincek
 1974 Poslední ples na rožnovské plovárně – role: prof. Čepelák
 1974 Jak utopit dr. Mráčka aneb Konec vodníků v Čechách – role: Karel
 1974 Hodíme se k sobě, miláčku? – role: Vencl
 1974 Byl jednou jeden dům (televizní seriál)
 1975 Tak láska začíná… – role: Rambousek
 1975 Rodič (televizní film)
 1975 Pomerančový kluk – role: Rána
 1975 Plavení hříbat - role: kočí Chrástek
 1975 Můj brácha má prima bráchu - role: František Vrána
 1975 Hřiště – role: Louda
 1975 Dva muži hlásí příchod – role: Pacholík
 1976 Parta hic – role: Chochola
 1976 Náš dědek Josef – role: Trdlifaj
 1976 Bouřlivé víno – role: Michal Janák
 1977 Zítra vstanu a opařím se čajem – role: Kraus
 1977 Jak se budí princezny – role: Matěj
 1977 Což takhle dát si špenát – role: Zemánek
 1978 Skandál v Gri-Gri baru – role: poslanec Komorous
 1978 Princ a Večernice – role: král
 1978 Jen ho nechte, ať se bojí – role: rekvizitář
 1978 Hrozba – role: Pavel Budil
 1978 Brácha za všechny peníze – role: otec Zuzany František Vrána
 1978 Báječní muži s klikou – role: kabaretiér Šlapeto
 1979 Lásky mezi kapkami deště – role: Bursík
 1979 Křehké vztahy – role: Ropek

 80. léta 
 1980 Půl domu bez ženicha – role: Alois Franc
 1980 Jak se dělá smích (dokumentární střihový film) – role: komentátor
 1981 Zralé víno – role: Michal Janák
 1981 Víkend bez rodičů – role: Vaněk
 1982 Zelená vlna – role: otec Labucy
 1982 Když rozvod, tak rozvod – role: Arnošt Provazník
 1984 Děti zítřků – role: hejtman
 1986 Mladé víno – role: Michal Janák
 1988 Dobří holubi se vracejí – role: Honzíček
 1988 Hurá za ním – role: kpt. Váňa

 Televize 

 60. léta 
 1961–1963 Tři chlapi v chalupě (TV seriál) – role: Lojza Kuna
 1965 Muž, žena, Žoržík a klíč (TV inscenace) – role: starý mládenec Žoržík
 1966 Svatební cesta aneb Ještě ne, Evžene! (TV film)
 1966 Eliška a její rod (TV seriál) – role: syn Vladimír Rabas (1 epizoda – 3. díl)
 1966 Autorevue (TV hudební groteska) – role: řidič veteránu
 1967 Zločin a trik I. (TV film)
 1967 Lucerna – role: muzikant Klásek, klarinetista
 1968 Hříšní lidé města pražského (TV seriál) – role: Rozštlapil (5. díl)
 1968 Bohouš (krátkometrážní TV film, komedie) – role: Humhej
 1968 Sňatky z rozumu (TV seriál) (2 epizody – 2., 3. díl)
 1969 Hádavá pohádka (TV pohádka) – role: král
 1969 Kaviár jen pro přátele (TV komedie) – role: Honza

 70. léta 
 1970 Alexandr Dumas starší (seriál)
 1970 Mariáš (komedie) – role: Karel Machala
 1970 Radúz a Mahulena (film) – role: Vratko
 1971 Kam slunce nechodí (film) – role: Ondřej Andrýsek
 1971 F. L. Věk (seriál) – role: konšel Pinkava
 1972 O Bumbrlíčkovi (pohádka) – role: král
 1973 O doktoru Vševědovi (pohádka) – role: sedlák Rak
 1973 Tetička za všechny peníze (TV mikrokomedie) – role: Lojzík Hora
 1973 Nová metoda malíře Smithe (komedie) – role: Watkins alias malíř Smith
 1973 Bližní na tapetě (TV cyklus mikrokomedií Malé justiční omyly) – role: Bulánek (12. příběh: Šprýmař)
 1974 Konec agenta č.312 (veselohra) – role: Jaroslav Hašek
 1974 Štafle (TV komedie) – role: dopravní referent Emil Hromádka
 1975 Pan Tau (TV seriál) – role: tatínek Josef Urban
 1975 Svůdnice na šest (TV komedie) – role: Sluka
 1975 Nebezpečí smyku (TV seriál) – role: otec Matyáska
 1975 Bohoušův syn (TV filmová komedie) – role: Konvalinka
 1975 Chalupáři (TV seriál) – role: řidič Tonda Čihák
 1977 Přikázaný směr jízdy (komedie) – role: učitel autoškoly Maznička
 1977 Žena za pultem (TV seriál) – role: vedoucí prodejny Václav Karas
 1977 Ikarův pád (TV film) – role: pianista Kára
 1977 Fanda ( TV mikrokomedie) – role: nadstrážmistr Josef
 1977 Na rohu kousek od metra (TV komedie) – role: Bohumil Křísek, pracovník předzvědného oddělení obvodní pošty 1
 1978 Zlatí úhoři (TV film) – role: tatínek
 1978 30 případů majora Zemana (TV seriál) – role: Eman Wimmer (21./30. díl: Pán ze Salcburku)
 1978 Plechová kavalerie – role: táta Holeček
 1980 Arabela (TV seriál) – role: Karel Majer
 1980 Princové jsou na draka (TV pohádka) – role: král

 80. léta 
 1980 A máte nás holky v hrsti (TV mikrokomedie) – role: Tonda (manžel Marie v podání Ivy Janžurové)
 1980 Zločin na poště (TV film, 1980) – role: strážmistr Brejcha
 1981 Cesta do Rokycan (TV komedie) – role: stavbyvedoucí Karel Kraus
 1981 Kdo chce kam... (TV komedie) – role: malíř pokojů Eman Koníček
 1983 Tažní ptáci (TV film) – role: Kára
 1983 Návštěvníci (TV seriál) – role: příslušník VB
 1983 Létající Čestmír (TV seriál) – role: správce Trnka
 1983 Jako kníže Rohan (TV film) – role: Špáta

 Autor námětu 
 1971 Kam slunce nechodí (TV film)
 1967 Klec pro dva (spoluautor s Jiřím Karáskem a Jaroslavem Machem

 Zpěvák 
 1968 – Ach, ta vojna (TV film)
 1960 – Práče (Letěla husička; Já jsem malý mysliveček)
 1959 – Dařbuján a Pandrhola (My jsme tady dva)
 1958 – Hvězda jede na jih (Ach synku, synku)

 Odkazy 

 Poznámky 

 Reference 

 Literatura 
 ČERNÝ, František: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci. Praha : Mladá fronta, 1978. s. 290.
 Česká divadla : encyklopedie divadelních souborů. Praha : Divadelní ústav, 2000. 615 s. . S. 60, 154.
 FIKEJZ, Miloš. Český film : herci a herečky. II. díl : L–Ř. 2. vyd. Praha : Libri, 2010. 656 s. . S. 181–185.
 HORÁKOVÁ-FONOVÁ, Alena. Utajené vzpomínky na Vladimíra Menšíka. Praha : Press Praha, 1999. 135 s.  (2. vydání 2008, ).
 HUBAČ, Jiří; KOPECKÁ, Slávka. Vladimír Menšík : pocta Vladimíru Menšíkovi. Praha : HAK, 1993. 323 s. .
 JUNEK, Václav. Velké televizní Silvestry Vladimíra Menšíka. Praha : Nemo, 2010. 249 s. .
 MATĚJKOVÁ, Jolana. Dobrý rodák Vladimír Menšík. Praha : XYZ, 2006. 425 s. .
 MENŠÍK, Vladimír. Stromeček mého veselého života / uspořádala a k vydání připravila Olga Menšíková. 1. vydání. Praha : Český spisovatel, 1993. 205 s. .
 MENŠÍK, Vladimír. Dary Vladimíra Menšíka, aneb Stromeček mého veselého života /z rozhovorů s novináři a z veřejných vystoupení vybrala a uspořádala Olga Menšíková. 2. rozš. vydání. Praha : Knižní klub, 1998. 172 s.  (3. vydání 2003, ). 
 
 REJŽEK, Jan. Vladimír Menšík. Praha : Čs. filmový ústav, 1987. 31 s.
 Smích a slzy Vladimíra Menšíka / uspořádala a vydala Slávka Kopecká. Praha : Slávka Kopecká, 2006. 229 s.  (2. vydání 2011, ).
 
 TUNYS, Ladislav. Hodně si pamatuju... Perličky v duši Raoula Schránila''. Praha : Ametyst, 1998. . s. 157.

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 
 
 Vladimír Menšík na Dabingforum.cz
 Německé stránky o TV seriálech
 Expozice v českolipském muzeu 
 Zajímavosti o Vladimíru Menšíkovi
 
 Vladimír Menšík v cyklu České televize Příběhy slavných 
 Vladimír Menšík | Projekt 90

Čeští herci
Čeští divadelní herci
Čeští filmoví herci
Čeští televizní herci
Čeští dabéři
Čeští humoristé
Čeští komici
Čeští moderátoři
Čeští televizní moderátoři
Českoslovenští zasloužilí umělci
Českoslovenští národní umělci
Absolventi Divadelní fakulty Janáčkovy akademie múzických umění
Osobnosti Moravy
Lidé z Prahy
Narození v roce 1929
Narození 9. října
Narození v Ivančicích
Úmrtí v roce 1988
Úmrtí 29. května
Úmrtí v Brně
Pohřbení na Olšanech
Muži