Hlodavci

Hlodavci (Rodentia) jsou zdaleka nejpočetnější řád z celé třídy savců. Většinou jde o menší živočichy. Jejich charakteristickým rysem je tvar a uspořádání zubů. Přední řezáky jsou přeměněny v hlodáky; špičáky chybí úplně. Hlodáky mají přední stranu pokrytou tvrdou sklovinou a zadní stranu mnohem měkčí zubovinou. Díky většímu obrušování měkčí zadní části si zuby udržují stále ostrou hranu. Celý řád čítá přes 2500 žijících druhů.

Většina hlodavců je býložravá. Největším žijícím zástupcem je kapybara.

Podmínky úspěchu 
Úspěch řádu podmínily tři hlavní faktory. Prvním je skutečnost, že ačkoli hlavní evoluční diverzifikace savců probíhala v eocénu (před 34 až 56 miliony let), jedna z čeledí hlodavců – Muridae – se objevila až v pliocénu (před 5 miliony let) a je tedy ještě relativně mladá. Se svými již více než 1000 druhy tato čeleď ještě stále zvyšuje svoji genetickou diverzitu. Během svého vývoje také zůstala poměrně nespecializována. Za druhé jsou hlodavci poměrně drobní. Většina z nich váží méně než 150 g, i když je známa řada výjimek, např. morče, které může vážit až 1800 g a raritu tvoří kapybara, která váží až 85 kg. Malá tělesná velikost jim poskytuje příležitost využít širokou škálu mikrobiotopů. Za třetí jsou mnozí hlodavci mimořádně plodní. Krátká doba březosti, velké vrhy a časté rozmnožování jsou charakteristiky umožňující přežít v nepříznivých podmínkách a rychle využít příznivých. Kombinace evoluční přizpůsobivosti, malých tělesných rozměrů a vysoké reprodukce umožnila, aby poměrně neveliké strukturální a funkční změny postačovaly k vzniku záplavy současných druhů.

Evoluce 
První hlodavci se objevili před 56 miliony lety v období paleocénu. Nejstarší fosílie pocházejí z Laurasie. Koncem eocénu se hlodavci dostali do Afriky. Později, ještě před spojením Amerik se hlodavci dostali také do Jižní Ameriky (morčatovití) a později také do Austrálie. Největším známým hlodavcem všech dob je rod Josephoartigasia z období pliocénu, zvířata byla dlouhá tři metry, vysoká 1,5 metru a vážila až 2600 kg.  Patřila mezi morčatovité a žila v Jižní Americe.

Taxonomie 
Hlodavci se podle posledních poznatků dělí do 33 čeledí seskupených do pěti podřádů, navíc členěných do dvou infrařádů a dvou nadčeledí:

řád Rodentia – hlodavci

 podřád Sciuromorpha – veverkočelistní
 čeleď Aplodontiidae – bobruškovití
 čeleď Sciuridae – veverkovití
 čeleď Gliridae (synonymum Myoxidae) – plchovití
  
 podřád Castorimorpha
 čeleď Castoridae – bobrovití
 čeleď Heteromyidae – pytloušovití
 čeleď Geomyidae – pytlonošovití

 podřád Myomorpha – myšovci
 nadčeleď Dipodoidea
 čeleď Dipodidae – tarbíkovití
 nadčeleď Muroidea
 čeleď Platacanthomyidae (ostnoplši) 
 čeleď Spalacidae – slepcovití
 čeleď Calomyscidae (křečíci) 
 čeleď Cricetidae – křečci praví
 čeleď Nesomyidae (některé krysy, myši a křečci vyčlenění z čeledi Muridae) 
 čeleď Muridae – myšovití

 podřád Anomaluromorpha
 čeleď Anomaluridae – šupinatkovití
 čeleď Pedetidae – noháčovití

 podřád Hystricomorpha – dikobrazočelistní
 infrařád Ctenodactylomorphi
 čeleď Ctenodactylidae – gundovití
 infrařád Hystricognathi
 čeleď Bathyergidae – rypošovití
 čeleď Hystricidae – dikobrazovití
 čeleď Petromuridae – skalní krysy
 čeleď Thryonomyidae – řekomyšovití
 čeleď Erethizontidae – urzonovití
 čeleď Chinchillidae – činčilovití
 čeleď Dinomyidae – pakaranovití
 čeleď Caviidae – morčatovití
 čeleď Dasyproctidae – agutiovití
 čeleď Cuniculidae – pakovití
 čeleď Ctenomyidae – tukotukovití
 čeleď Octodontidae – osmákovití
 čeleď Abrocomidae – činčilákovití
 čeleď Echimyidae – korovití
 čeleď Myocastoridae – nutriovití
 čeleď Capromyidae – hutiovití
 čeleď †Heptaxodontidae – velehutiovití

Základy systematiky hlodavců 
Fylogeneze hlodavců je velmi složitá, což je dáno zejména jejich rychlou evolucí, komplikující přesné stanovení fylogenetických vztahů. Dělení na základě morfologických dat není úplně přesné, nicméně základní dělení se odvíjí podle polohy angulárního výběžku na dolní čelisti (mandibule). Takto můžeme hlodavce rozdělit na sciurognátní (veverkočelistní) a hystrikognátní (dikobrazočelistní).

Dalším důležitým morfologickým znakem je utvoření komplexu žvýkacího svalu. Existují čtyři typy – protogomorfní, myomorfní, sciuromorfní a hystrikomorfní. Tyto dvě charakteristiky se mohou vzájemně různě kombinovat, např. rypošovití jsou hystrikognáti s protrogomorfním uspořádáním žvýkacího svalu.

Reference

Literatura 
 Robert J. Asher, Martin R. Smith, Aime Rankin and Robert J. Emry (2019). Congruence, fossils and the evolutionary tree of rodents and lagomorphs. Royal Society Open Science 6(7): 190387. doi: http://dx.doi.org/10.1098/rsos.190387

Externí odkazy 
 
 
 

 
Placentálové