alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Tunel

Tunel je dopravní stavba, která vede pod zemí skrz krajinnou vyvýšeninu, pod mořem, říčním tokem či městem. Obvykle slouží pro silniční, kolejovou nebo pěší dopravu. Vodní tunely vybudované k přivádění nebo odvádění vody se někdy označují též jako štoly. Železniční i silniční tunely i prostory metra ve válečných dobách mohou posloužit též jako protiletecké kryty pro obyvatelstvo nebo pro válečnou výrobu. Výstavba tunelu se nazývá tunelování. Metaforicky přenesený význam slova tunelování se stal označením pro druh hospodářského podvodu.

Nejdelším tunelem světa je železniční Gotthardský úpatní tunel ve Švýcarsku, který má délku 57 km.

V České republice je v roce 2009 nejdelším silničním tunelem tunel Panenská (2115 metrů) a z budovaných silničních tunelů tunel Blanka (5502 metrů), z železničních tunelů je nejdelší Ejpovický tunel (4150 metrů), zamýšlený Berounský tunel na vysokorychlostní trati Praha – Beroun by měl měřit asi 19 km. Celkovou délkou je však předčí tunely pražského metra nebo pražské kolektorové sítě. (Podrobněji v článku Tunely v Česku.)

Historie tunelů 
Nejstarší tunely se stavěly pravděpodobně pro účely zavlažování. Římané tunely využívali ke spojeni akvaduktů přivádějících vodu. První významný tunel pro přepravu nákladů byl postaven až roku 1670, kdy byl proražen 158 metrů dlouhý tunel srze skalnatý kopec blízko Béziers ve Francii. Stavbu tunelů urychlil vývoj železnice v 19. století. Tuto činnost významně usnadnil Marc Brunel, který roku 1818 vynalezl razicí štít během ražení tunelu pod Temží. Tento vynález významně ulehčil stavbu tunelů. První železniční tunely vznikly mnohdy metodou, při které byl vyhlouben velký výkop a ten se pak překryl. Pod vodou se tunel může stavět z prefabrikovaných betonových sekcí, které se upevní a spojí. Voda a kal je následně odčerpána. Existuje však více metod. Moderní způsob „automatického“ hloubení tunelů, využívá hydraulicky poháněnou frézovací hlavu s řeznými zuby z karbidu wolframu.

Nejdelší tunely světa 
Seznam obsahuje všechny tunely dlouhé nejméně 16 km. Nezahrnuje tunelové vodovodní přivaděče, kolektory ani tunely metra.

Ve stavbě 
Tento seznam nezahrnuje tunely v projekční fázi ani ve fázi ražení průzkumné štoly.

Odkazy

Reference

Související články 
 Tunely v Česku
 Kolektor (stavebnictví)
 Štola
 Kanalizace
 Tunelovací metody
 Propustek

Externí odkazy 
 
 
  Historické profily tunelů

Dopravní stavby
Tunely
Podzemní stavby
Anihilace

Anihilace je proces v částicové fyzice, při kterém dochází k zániku částice a její antičástice při jejich vzájemném setkání. Opakem anihilace je kreace.

Popis jevu 
Při setkání částice s její antičásticí dochází k zániku obou částic a veškerá jejich klidová energie i kinetická energie se přemění na energii odnášenou nosiči polí (fotony, W a Z bosony …). Tato přeměna je úplná a původní částice při ní zcela zanikají. Protože částice odnášející energii mohou mít nulovou klidovou hmotnost, hovoří se nepřesně o anihilaci jako o úplné přeměně hmoty v energii. Nosiče polí odnášející uvolněnou energii se mohou dále rozpadat na jiné částice.

Při procesu anihilace se zachovává hmotnost (celková, nikoli klidová), energie, hybnost, elektrický náboj a další veličiny.

To, jaké částice při anihilaci vzniknou, závisí na energii anihilujících částic (energií je zde myšlena i energie uvolněná z klidové hmotnosti částic podle Einsteinova vztahu E = mc2). Při nízkých energiích mohou vzniknout pouze dva fotony, které se od místa interakce rozletí opačnými směry (oba se stejnou energií). Mohou vznikat také tři fotony, jejich energie však musí zaručovat zachování hybnosti soustavy.

Při vyšších energiích mohou vznikat např. páry lepton-antilepton nebo kvark-antikvark (kvarky neexistují jako volné částice, ale projevují se jako hadrony).

Vyšší energie anihilujících částic zvyšuje pravděpodobnost vzniku exotičtějších částic.

Příklad 
Nejznámějším příkladem je anihilace elektronu a pozitronu, při které nejčastěji vzniká dvojice fotonů záření gama o energii 0,5 MeV:

Pouze jeden foton nemůže vzniknout kvůli zákonu zachování energie a zákonu zachování hybnosti. Z tohoto důvodu se při dvoufotonové anihilaci vzniklé fotony šíří z místa svého vzniku vzájemně opačnými směry.

Oba fotony mohou být zachyceny tzv. koincidenčními detektory a tím je dáno, že místo anihilace leží na přímce mezi nimi. Při zachycení více anihilací větším počtem detektorů je pak možno zjistit místo, kde k anihilacím dochází, v třírozměrném prostoru. To je mj. princip moderní lékařské zobrazovací metody, nazývané pozitronová emisní tomografie (PET).

Možnosti využití 
Existují i teorie získávání elektrické energie pomocí anihilace. Největším problémem je fakt, že k získání antihmoty je nutný výkonný urychlovač částic (např. takový, který mají v CERNu). V něm je možné urychlit částice a při následných srážkách získat miniaturní množství antihmoty. Otázkou zůstává, jak tuto antihmotu uchovávat, protože reaguje s čímkoli, a jak získat její větší množství. Navíc získaní antihmoty je proces energeticky mnohem náročnější než zisk energie při anihilaci.

Související články 
 Elementární částice
 Částice
 Antičástice

Externí odkazy 
 
 Radomír Šmída:Nadbytek elektronů a pozitronů v kosmickém záření Vesmír 88, květen 2009

Fyzika částic
Diracova rovnice

Diracova rovnice je kvantová relativistická rovnice, popisující chování hmotných částic se spinem ½. Popisuje například chování elektronu – to bylo Diracovou motivací k sestavení rovnice.

Kovariantní zápis rovnice 

Diracova rovnice je diferenciální rovnice prvního řádu pro vlnovou funkci ψ(x). Na rozdíl od nerelativistické kvantové mechaniky ovšem vlnová funkce není komplexní funkce, ale čtyřkomponentní objekt obvykle nazývaný spinor.

V rovnici vystupuje
 m – klidová hmotnost částice (relativistický invariant)
 c – rychlost světla
  – redukovaná Planckova konstanta
V teoretických úvahách se často užívají přirozené soustavy jednotek, kde c=1 a 
  – parciální derivace podle souřadnice, μ je běžný relativistický index, v jedné z běžných konvencí konvenci může např. 0 indexovat časovou souřadnici a 1, 2, 3 prostorové
  – Diracovy γ matice

Diracovy matice jsou komplexní 4×4 matice, splňující antikomutační relace

kde g je metrika (speciálně relativistická, tedy plochého prostoročasu, s volbou signatury (+, −, −, −)). Tyto relace definují Cliffordovu algebru zvanou Diracova algebra. Obvykle se volí matice

, 

které tvoří takzvanou standardní reprezentaci. Je dokázáno, že jiné volby splňující definující relace se liší jen podobnostní transformací, σ jsou Pauliho matice.

Uhodnutí rovnice a porovnání s Schrödingerovou rovnicí 
Uvažme Schrödingerovu rovnici

V nerelativistické mechanice Hamiltonián odpovídá nerelativistickému výrazu pro kinetickou energii volné částice

V relativistické mechanice je výraz pro energii komplikovanější

a není jasné, jak výrazu s odmocninou přiřadit v kvantové mechanice operátor. (Nadále užíváme obvyklou relativistickou volbu jednotek, kde c=1 a .)

Uhodneme vhodný přístup

,

kde α jsou konstanty zatím neznámé povahy. Roznásobením, aby rovnice platila, získáme pro tyto α antikomutační relace

Ukazuje se, že nejjednodušší objekty, pro které je možné relaci splnit, jsou matice 4×4. Vyhovující sadu matic Dirac našel (dnes se označuje jako Diracova reprezentace):

,

Tím získáme vhodný relativistický Hamiltonián

a Diracovu rovnici ve tvaru, který připomíná Schrödingerovou rovnici.

.

K převodu mezi tvary stačí dosadit za operátor hybnosti v souřadnicové reprezentaci

vynásobit obě strany α0. Výsledkem je už uvedený relativistický zápis rovnice a vztah mezi γ a α maticemi.

Zápis ve Feynmanově „slash“ notaci 

Definujeme „přeškrtnutí“ (angl. a běžně i v českém prostředí „slash“ nebo jako „Feynmanův symbol“) jako

Diracovu rovnici lze v této Feynmanově notaci zapsat ve tvaru

kde  je rychlost světla ve vakuu a  je Planckova konstanta. S relativistickou volbou jednotek () pak obdržíme zvláště úsporný zápis

Fyzika částic
Graviton

Graviton (obvykle označován g) je ve fyzice hypotetická částice gravitace. Pokud by gravitační interakce měla kvantový charakter, graviton by byl jejím kvantem a intermediální částicí zprostředkující interakci. V kvantové teorii pole však není uznávaná kvantová teorie gravitace, existence gravitonu není experimentálně prokázána a zůstává i teoreticky nedořešeným problémem současné fyziky.

Vlastnosti 
Z hypotézy (obecné teorie relativity) vyplývá, že graviton je částice s nulovou klidovou hmotností (gravitační síla by měla mít neomezený dosah) a nulovým elektrickým nábojem (pokud by měl náboj, pak by podle vztahu E = mc² neměl nulovou klidovou hmotnost). Měl by se proto ve vakuu pohybovat rychlostí světla. Nové (r. 2019) analýzy astronomických měření potvrzují, že na 90procentní úrovni věrohodnosti není dosah gravitačního pole kratší než 1,8×1013 km, což pro hmotnost gravitonu představuje horní mez 6,8×10−23 eV/c² (přibližně 1,2×10−58 kg).

Graviton by měl mít pouze spin 2. Ovšem může mít i spin 0 (být hmotný i nehmotný), což zatím nebylo experimentálně vyvráceno.

U gravitonu, podobně jako u jiných částic interakcí, nemá dobrý smysl hovořit o antičástici.

Reference

Související články 
 Intermediální částice
 Gravitace
 Gravitino

Hypotetické částice
Gravitace
Spin

Spin je kvantová vlastnost elementárních částic, jejíž ekvivalent klasická fyzika nezná. Jde o vnitřní moment hybnosti částice v tom smyslu, že spiny částic přispívají k celkovému momentu hybnosti soustavy. Jeho velikost je pro každou částici přesně daná, nelze ji nijak měnit. Může nabývat celých nebo polocelých násobků redukované Planckovy konstanty . Hodnoty spinu proto značíme např. 0, 1/2, 1, 3/2, …

Částice podle velikosti spinu a statistického chování rozdělujeme na
 fermiony – poločíselný spin (1/2, 3/2, …), Fermiho–Diracova statistika např. elektron, proton, neutron
 bosony – celočíselný spin (0, 1, 2, …), Bose-Einsteinova statistika, např. foton, bosony W a Z, Higgsův boson, …
 anyony – zlomkový spin i jiných než celých a polocelých hodnot, „zlomková“ statistika – pouze kvazičástice s omezením výskytu na dva rozměry

Operátory 
Operátor celkového spinu se označuje S, operátory projekce spinu do jednotlivých os pak Sx, Sy a Sz, nebo také Si. Splňují komutační relaci
.
 je Levi-Civitův symbol. Obdobně, jako u momentu hybnosti, pro vlastní čísla operátorů S2 a Si platí

Dále jsou definovány zvyšující a snižující operátory jako . Lze ukázat, že platí

Operátory projekce spinu lze realizovat např. maticově. Uvážíme-li spin , pak lze reprezentovat
 a ,
 a ,
 a .
Dále
,
,
,

kde ,  a  jsou Pauliho matice.
Výše uvedené vektory jsou ortonormální (tj. každé dva vektory na sebe jsou kolmé a norma každého je rovna jedné) a platí pro ně relace úplnosti.

Reference

Související články 
 Hundovo pravidlo
 Sternův–Gerlachův experiment
 Pauliho vylučovací princip
 Orbitální moment hybnosti (záření)

Externí odkazy 
 
 

Fyzika částic
Kyselina boritá

Kyselina boritá je anorganická kyselina o složení H3BO3.

Čistá kyselina boritá je bílá krystalická látka, která se rozkládá při teplotě 169 °C. Ve vodných roztocích se chová jako mimořádně slabá kyselina o pKa = 9,0. Vytváří soli – boritany, ve kterých vystupuje vždy pouze jako jednosytná kyselina.

Její zředěné vodné roztoky (obvykle 2 až 3% roztok) se používají v očním lékařství pod označením borová voda (Acidi borici solutio 3%, Aqua borica, Borová voda (3%), Solutio acidi borici 3%, Acidum boricum solutum) nebo umělé slzy.

Soli kyseliny borité s alkalickými kovy nacházejí uplatnění při impregnaci dřeva proti plísním, houbám a hnilobám. Ošetření dřeva kyselinou boritou zároveň snižuje jeho hořlavost a tím možnost vzniku požáru v budovách.

Kyselina boritá i její soli odpuzují nepříjemný hmyz jako mravence, šváby apod., a slouží proto jako součást insekticidů.

Kyselina boritá barví plamen intenzivně zeleně, a je proto součástí různých pyrotechnických směsí pro ohňostroje a podobné aplikace. Tato reakce zároveň slouží jako důkaz výskytu boru v analytické chemii.

Bor velmi dobře absorbuje neutrony. Kyselina boritá se proto dávkuje do chladiva primárního okruhu tlakovodních jaderných reaktorů, kde slouží k řízení výkonu jaderného reaktoru. Promícháváním chladiva v reaktoru se koncentrace kyseliny borité vyrovnává v celém objemu, a tedy i v celém objemu stejnou měrou reguluje štěpnou řetězovou reakci. Proto se regulace H3BO3 používá během normálního provozu k regulaci výkonu reaktoru.

Bezpečnost 
Kyselina boritá byla agenturou ECHA zařazena na seznam látek vzbuzujících mimořádné obavy, a to jako látka toxická pro reprodukci.

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 

Boritany
Boritá
Anorganické insekticidy
Léčiva pro smyslové orgány
Interval

Slovo interval označuje zcela obecně rozsah hodnot daný dolní a horní mezí sledované entity v mnoha oborech lidské činnosti.

Slovo má celou řadu různých významů:

 interval (matematika) – rozsah čísel v matematice
 interval (hudba) – rozmezí mezi dvěma tóny v hudbě, tedy rozsah zvukový (běžně používán kupř. pro operní zpěv) 
 časoprostorový interval – označení vzdálenosti mezi dvěma událostmi používané v teorii relativity, jeho zvláštními případy jsou:
 prostorupodobný interval (nebo interval prostorového charakteru)
 časupodobný interval (nebo interval časového charakteru)
 světelný interval (nebo interval světelného charakteru, izotropní interval, nulový interval)
 časový interval – termín používaný kupř. v městské hromadné dopravě (souvisí s časovou periodou)
 Interval.cz – internetový magazín

Externí odkazy
SDL

Zkratka SDL může označovat:

 Simple DirectMedia Layer – knihovnu pro multimediální software.
 Specification and Design Language – formální jazyk pro specifikaci systémů.
 Scene Description Language – programovací jazyk pro popis 3D scény, používaný v programu Povray.
 Strana demokratické levice – bývalá česká politická strana
 Strana demokratickej ľavice (1990) – bývalá slovenská politická strana (1990–2004)
 Strana demokratickej ľavice (2005) – slovenská politická strana
 Structured and Description Language – modelovací/programovací jazyk pro real-time systémy
 DSL plc (Software and Documentation Localization) - britská softwarová společnost

Externí odkazy 
 

Zkratky
3D

3D či 3-D je zkratka výrazu „trojdimenzionální“, „trojrozměrný“ a označuje svět, který je možné popsat třemi rozměry (viz kartézská soustava souřadnic); předměty ve trojrozměrném světě mají objem.

Zkratka 3D často označuje techniky používané pro zobrazení či prohlížení zdánlivě trojrozměrných objektů na plochém (dvojrozměrném, 2D) médiu (na papíře, filmovém plátnu, počítačové obrazovce apod.).

V matematice se často používá zkratka n-D, nebo nD pro n-rozměrný prostor.

Související články 
 3D film
 3D televize
 3D tkanina
 Dimenze
 Počítačová grafika
 Počítačová 3D grafika
 Prostor (geometrie)
 Seznam počítačem animovaných filmů
 Stereoskopie
 4D

Externí odkazy 
 

Geometrie
Zkratky
Interval (matematika)

V matematice se jako interval označuje množina reálných čísel, které leží mezi dvěma určenými čísly, která se označují jako meze intervalu. Rozdíl mezi mezemi se označuje jako délka, šířka, rozměr nebo velikost intervalu. Např. interval „“ popisuje množinu reálných čísel mezi 10 a 15, bez těchto čísel. Interval „“ pak označuje množinu reálných čísel mezi 10 a 15, včetně těchto čísel. Délka obou těchto intervalů je 5.

Obecně je v abstraktní matematice interval definován jako podmnožina S nějaké lineárně uspořádané množiny T, pro kterou platí, že kdykoli  a , pak . Výše uvedená definice pak je důležitým speciálním případem s .

Jako oddělovač mezí používáme přednostně „;“, protože při oddělovači „,“ může dojít k záměně s desetinnou čárkou v číslech vyjadřující meze.

Vlastnosti 
Reálné intervaly jsou důležité, protože představují číselný protějšek konvexních podmnožin přímky - úseček, polopřímek (případně bez jednoho nebo obou koncových bodů), celé přímky a prázdné množiny.

Průnik libovolné množiny intervalů je tedy opět interval. Průnik libovolné množiny uzavřených intervalů je uzavřený interval. Průnik konečného počtu otevřených intervalů je otevřený interval. Sjednocení souboru intervalů je zase interval, pouze pokud každý interval obsahuje společný bod s nějakým jiným intervalem souboru.

Typy intervalů 

Intervaly reálných čísel mohou mít jeden z následujících tvarů (a, b jsou reálná čísla, kde ):
 
 
 
 
 
 
 
 
 , celá množina reálných čísel
  v případě 
 prázdná množina  v případě , popř. když je levá mez vyšší než pravá.

Intervaly 1., 5., 7., 9. a 11. se označují jako otevřené intervaly (protože jsou to otevřené množiny), intervaly 2., 6., 8., 9., 10. a 11. jsou uzavřené intervaly (protože jsou to uzavřené množiny). Intervaly 3. a 4. se někdy označují jako polootevřené či polouzavřené nebo též zleva/zprava otevřené/uzavřené.

Intervalová aritmetika 
Intervalovou matematiku představil v roce 1956 M. Warmus. Tato aritmetika definuje operace nad intervaly tak, že
 A ⊕ B = { x | ∃y ∈ A ∃z ∈ B x = y ⊕ z }
Pro běžné operace to znamená:
 (a,b) + (c,d) = (a+c, b+d)
 (a,b) − (c,d) = (a−d, b−c)
 (a,b) ⋅ (c,d) = (min {ac, ad, bc, bd}, max {ac, ad, bc, bd})
 (a,b) : (c,d) = (min {a:c, a:d, b:c, b:d}, max {a:c, a:d, b:c, b:d})
Dělení intervalem, který obsahuje nulu, není definováno. Sčítání a násobení jsou komutativní, asociativní a poddistributivní (množina X (Y + Z) je podmnožinou XY + XZ).

Alternativní značení 
V zahraničí je místo kulatých a lomených závorek často používána kombinace kulatých a hranatých (anglicky psaná literatura), nebo hranatých a převrácených hranatých závorek (francouzská lit.). Jejich použití je popsáno v normě ISO 31-11.

Příklad:

Odkazy

Související články 
 Úsečka
 Přímka
 Polopřímka
 Konvexní množina

Externí odkazy 
 

Matematická analýza
Algebra
Hektar

Hektar (značka ha) je jednotka pro plošný obsah, používá se pro vyjadřování plochy zemědělské půdy a stavebních parcel, tzn. především v zemědělství, lesnictví a pro potřeby katastrů. Tato jednotka není jednotkou SI, i když je akceptováno její používání společně s SI jednotkami.

Hektar je stonásobkem jednotky ar, jak ukazuje předpona hekto-. Hektar je tedy roven 10 000 m², což je plocha čtverce o straně dlouhé 100 m. Tomu odpovídající název „hektometr čtvereční“ se však v praxi neužívá. Hektar je také setinou kilometru čtverečného.

Převod na další jednotky 

1 hektar je roven:
 0,01 km²
 10 dekarů (daa)
 100 arů
 10 000 m²
 1010 mm²
Ale také (mimo metrickou soustavu):
 107 639 čtverečních stop
 0,00386 102 čtverečních mil (statutárních)

Příklady 
 Fotbalové hřiště pro mezinárodní zápasy má plochu přibližně 2/3 hektaru (obecně pravidla dovolují rozmezí 0,4–1,08 ha).
 Václavské náměstí v Praze má rozlohu přes 4 hektary (zhruba 682×60 m).
 Celé Česko má rozlohu téměř 7,9 milionu hektarů.

Odkazy

Reference

Související články 
 Akr

Externí odkazy 
 
 
 
 Další jednotky mimo SI, v současné době přijaté pro použití s SI od Mezinárodního úřadu pro míry a váhy (anglicky)

Jednotky plochy
431



Události 
 22. června – 10. července zasedá v Efezu Efezský koncil svolaný císařem Theodosiem II.; konstantinopolský patriarcha Nestorius je sesazen.
 1. října – Maximianus se stává konstantinopolským patriarchou.
 budoucí císař východořímské říše Marcianus je zajat v bojích s Vandaly.
 Hippo Regius se stává hlavním městem království Vandalů.
 Proclus začíná studovat v athénské Akadémii.
 Aetius vytlačuje Franky za řeku Somnu.
 Papež Celestin I. vysílá do Irska jáhna Palladia, který se stává tamním prvním biskupem

Úmrtí 
 22. června – Paulinus z Noly, starořímský básník, řečník a církevní hodnostář (* 353)
 ? – Palladius, první irský biskup

Hlavy států 
 Papež – Celestýn I. (422–432)
 Východořímská říše – Theodosius II. (408–450)
 Západořímská říše – Valentinianus III. (425–455)
 Franská říše – Clodio (428–448)
 Perská říše – Bahrám V. (421–439)
 Vizigóti – Theodorich I. (419–451)
 Vandalové – Geiserich (428–477)

Externí odkazy 
 

 
5. století
Rezistivita

Rezistivita (též měrný elektrický odpor nebo také specifický elektrický odpor) je fyzikální veličina charakterizující lokální (diferenciální) vodivostní či odporové vlastnosti látek vedoucích elektrický proud. Jde o materiálovou konstantu. Rezistivita je převrácená hodnota konduktivity (měrné vodivosti). Čím větší je rezistivita, tím menší je lokální vodivost dané látky a tím větší je lokální elektrický odpor.

Rezistivita látek závisí na teplotě. U kovových vodičů s teplotou roste, u polovodičů klesá.

Definice, značení a jednotky 
Rezistivita je číselně rovna velikosti elektrického odporu homogenního vodiče s jednotkovým obsahem kolmého průřezu na jednotku délky.

 Značka veličiny:
ρ (doporučena normou) nebo ζ
 Jednotka SI:
ohm metr, značka Ω·m
 Technická jednotka: ohm milimetr čtvereční / metr, Ω·(mm)2·m−1, uváděná jako mikroohmmetr, μΩ·m
1 Ω·(mm)2·m−1 = 10−6 Ω·m2·m−1 = 10−6 Ω·m = 1 μΩ·m

Základní vztahy 
Měrný odpor homogenního vodiče stálého průřezu lze určit ze vztahu
,
kde R je odpor vodiče, S je obsah kolmého průřezu a l je délka vodiče.

Vztah ke konduktivitě
,
kde σ je konduktivita.

Z něj plyne diferenciální definiční vztah (pro izotropní látky):

kde j je hustota elektrického proudu, E intenzita elektrického pole.

Závislost na teplotě

Kovy 
Závislost rezistivity na teplotě lze v technicky běžném rozsahu teplot přibližně vyjádřit lineární závislostí:
,
kde ρ0 je počáteční rezistivita, Δt je rozdíl teplot a α je teplotní součinitel elektrického odporu.

U některých látek při poklesu teploty do blízkosti absolutní nuly rezistivita prudce klesá k nulové hodnotě, nastává supravodivost.

Polovodiče 
Rezistivita polovodičů klesá s teplotou přibližně podle exponenciální závislosti:

Použití 
Měrný odpor lze použít pro výpočet odporu R vodiče z látky o rezistivitě ρ, délky l a obsahu průřezu S.

Používá se také pro výpočet charakteristické hloubky vniku δ proudu do vodiče protékaného střídavým proudem o frekvenci f (vizte článek Skin efekt), kde ρ je rezistivita,  je permitivita a μ je permeabilita materiálu:
 pro nižší frekvence 
 ;
 pro vyšší frekvence (nebo špatné vodiče), kdy 
 .

Příklady hodnot 
Hodnoty rezistivity (při teplotě 20 °C). Údaje v různých tabulkách se mohou mírně lišit - záleží na konkrétním zpracování měřeného vzorku materiálu.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Elektrotechnické tabulky pro průmyslové školy, SPN, Praha 1959
 Štěpán Berka; Elektrotechnická schémata a zapojení 2; BEN - technická literatura, Praha 2010, , str. 228 (Měrný odpor kovů - Rezistivita)

Související články 
 Elektřina
 Elektrický odpor
 Elektrický izolant

Externí odkazy 
 

Elektromagnetismus
Fyzikální veličiny
Materiálové konstanty
Úhlová frekvence

Úhlová frekvence, též úhlový kmitočet či pulsatance (z angl.) (dříve též kruhová frekvence, kruhový kmitočet), je skalární fyzikální veličina používaná pro popis periodických, zpravidla harmonických dějů. Rozdílnou veličinou je úhlová rychlost.

Značení a jednotky 
Doporučená značka: (omega)

Jednotka v SI: reciproká sekunda (s−1), případně radián za sekundu (rad·s−1)

Definice 
Úhlová frekvence je fyzikální podstatou změna fáze za jednotku času:

 (platí pro libovolně velký interval )

Veličina je příbuzná k veličinám perioda () a frekvence (). Vzájemný vztah k těmto veličinám je v aktuálních normách definičním vztahem úhlové frekvence:

Úhlový kmitočet 1 s−1 má kmitající objekt, jehož 1 kmit proběhne za 1 sekundu, tj. doba periody T = 1 s, jinak řečeno fáze periodického děje se změní o  (rad) resp. 360° za 1 sekundu.

Příklady použití 
Např. ve vztazích pro okamžitou hodnotu harmonických periodických dějů - např.
 okamžitá výchylka kmitavého pohybu

 okamžitá hodnota střídavého proudu

Souvislost s úhlovou rychlostí 
Někdy je tato veličina nesprávně zaměňována s úhlovou rychlostí, má však rozdílnou fyzikální povahu a v případech, ve kterých má smysl hovořit současně o obou veličinách, se mohou vzájemně lišit i číselnou hodnotou.

 Úhlová frekvence (s−1) je vždy skalární veličina a zavádí se pro libovolné periodické děje (nemusí souviset s žádným úhlem).
 Úhlovou rychlost (rad·s−1) lze zavést jako axiální vektor a přímo souvisí s úhlem otočení, jak naznačuje jednotka. Často se používá pouze její průmět do osy rotace, což je skalární veličina.

V případě periodického pohybu po kružnici má smysl hovořit jak o úhlové rychlosti, tak o úhlové frekvenci. U rovnoměrného pohybu jsou tyto veličiny číselně rovny (je-li úhlová rychlost vzatá jako skalár). Stejná situace je u všech harmonických průběhů, ať je jejich souvislost s rovnoměrným otáčením fyzikální (např. průběh průmětu magnetické indukce u otáčivého magnetického pole v elektrických strojích), nebo formální (při zobrazování veličin harmonických dějů fázorovými diagramy, ve kterých je fáze zobrazena jako úhel a fázory se tedy otáčejí úhlovou rychlostí rovnou úhlové frekvenci).

Rozdíl se však projeví u nerovnoměrného (ale stále periodického) pohybu po kružnici (a obecně u neharmonických periodických průběhů). Jako příklad může sloužit pohyb gondoly visutých houpaček umožňujících přetočení. Při přetáčení se dosáhne periodického pohybu po kružnici, který je u vrcholu dráhy pomalejší než v dolní části. Velikost okamžité hodnoty úhlové rychlosti se tedy v průběhu periody mění. Fáze je naopak z definice přímo úměrná času, hodnota úhlové frekvence je proto konstantní a (až na dva okamžiky za periodu) neodpovídá okamžité hodnotě úhlové rychlosti, tedy skutečně uraženým úhlovým radiánům za jednotku času. Proto je také v tomto případě nevhodná jednotka rad·s−1, normou připouštěná pro úhlovou frekvenci, protože vyvolává zavádějící představu.

Poznámky

Reference

Literatura 
 Úhlová frekvence a úhlová rychlost na fyzweb.cz pdf

Fyzikální veličiny
Periodické děje
Panna (rozcestník)

Slovo panna má několik významů. 

ženy
 panna je označení ženy či dívky, která nemá porušenou panenskou blánu, nebo která neměla pohlavní styk
 stará panna
 lesní panna
 zejména ve starší literatuře se můžeme setkat s užíváním slova panna jako synonyma pro slovo dívka
 Panna Maria – matka Ježíšova
 Panna Cinková – slovenská houslistka romského původu
 Jana z Arku zvaná též Panna orléanská – francouzská hrdinka a bojovnice proti Angličanům.

astronomie
 Souhvězdí Panny – jedno ze souhvězdí jarní oblohy

astrologie
 panna (znamení) – znamení zvěrokruhu

artefakty
 krejčovská panna – pomůcka k šití a předvádění oděvů
 panna nebo též panenka je dětská hračka, zmenšený model člověka
 vúdú panenka – magická pomůcka
 panna (mince) – lícová strana mince (např. při hodu)
 železná panna – středověký mučící nástroj

erotické pomůcky
 nafukovací panna
 silikonová panna – silikonová obdoba předchozího

místopisné pojmy
 Panna je název vyšší věže hradu Trosky v Českém ráji
 Panna (Šumava) je název skalního útvaru v Povydří
 Panna (hrad) je vrch a hrad v Českém středohoří 
 Panna (Alpy), hora v Alpách v Aarském masívu
 Panna (České středohoří) – vrch v okrese Litoměřice

filmy
 Panna (film, 1940) – československý film režiséra Františka Čápa z roku 1940
 Panenství (film) – československý film režiséra Otakara Vávry z roku 1937

jiné významy
 panna cotta – italský dezert
 Jabloňová panna – česká pohádka

Externí odkazy
Hermann Geiger

Hermann Geiger (27. října 1914, Savièse - 26. srpna 1966, Sion), známý též jako Orel ze Sionu nebo Král horských pilotů byl švýcarský horský pilot a národní hrdina, průkopník letectví ve velehorách a nad horskými ledovci, zejména pokud se jednalo o dopravní a záchranné lety.

Vypracoval mnoho metod, jak na lehkém letadle (speciálně pak stroji Piper Super Cub) převážet materiál a speciální způsoby jeho šetrného shozu. Byl třetím člověkem v historii, který přežil přistání na horském ledovci, a prvním, který přitom nerozbil letadlo a dokázal s ním znovu vzlétnout. Záchranným letům lehkých letadel dal úplně jiný rozměr, když vypracoval speciální techniku, jak s nimi přistávat a zase pak startovat na svazích horských ledovců a naučil ji své kolegy. Později vyvinul techniku letecké dopravy porouchaných letadel z ledovce - jejich zapřažení za jiné letadlo, start s nimi a jejich odtažení na letiště.

Jako pilot-záchranář absolvoval přes 600 záchranných letů s letounem Piper nebo helikoptérami, leckdy za neuvěřitelně těžkých podmínek (v jeho vzpomínkách a denících dominuje zejména akce s helikoptérou, která vyústila v 15minutový let poslepu horským průsmykem, kdy pro nepřetržitý řetězec oslňujících blesků neviděl ani okolí ani přístroje). Natolik převyšoval své kolegy, že pokud byla letecká záchranná služba žádána o zásah a z důvodu špatného počasí odmítla, bývalo často voláno ještě speciálně jemu. Několikráte se mu stalo, že na misi, na kterou obvykle létaly stroje dva (druhý jako záložní a pozorovací), odstartoval sám, protože se nenašel pilot, který by ho mohl následovat.

V roce 1958 hrál sám sebe v polodokumentárním filmu SOS-Gletscherpilot.

Osud si s ním na závěr krutě zažertoval. Letoun muže, který absolvoval desítky letů za natolik obtížných podmínek, že to někdy až hraničilo se sebevraždou, se 26. srpna 1966 při startu za ideálního počasí srazil s přistávajícím větroněm a zřítil se. Hermann Geiger zemřel na následky smrtelných zranění během převozu do nemocnice na palubě téže helikoptéry, se kterou jako pilot podnikal své záchranné mise. Na jeho pohřbu se sešli tisíce lidí včetně nejvyšších státních představitelů Švýcarska.

Odkazy

Literatura 
 André Guex: Horský pilot (česky vydala Olympia v Praze 1970) - kniha o horském pilotu Geigerovi

Externí odkazy 
 
  Fredy Wissel und Hermann Geiger

Švýcarští letci
Narození v roce 1914
Úmrtí v roce 1966
Muži
Narození 27. října
Narození v kantonu Valais
Úmrtí 26. srpna
Úmrtí v Sionu
Sázava (rozcestník)

Sázava může znamenat více věcí:

vodní tok
 Sázava – česká řeka ústící do Vltavy v Davli u Prahy
 Moravská Sázava – moravská řeka

obce
 Sázava (okres Benešov) – město v okrese Benešov (na řece Sázavě)
 Sázavský klášter – klášter ve městě Sázavě
 Sázava (okres Ústí nad Orlicí) – obec v okrese Ústí nad Orlicí
 Sázava (okres Žďár nad Sázavou) – obec v okrese Žďár nad Sázavou

části obcí
 Sázava (Nový Rychnov) – část obce Nový Rychnov v okrese Pelhřimov
 Sázava (Davle) – část obce Davle v okrese Praha-západ u soutoku Sázavy a Vltavy, též katastrální území Sázava u Davle.
 Sázava u Petrova – katastrální území místní části Chlomek v obci Petrov v okrese Praha-západ, sousedí se Sázavou u Davle.

příjmení osob
 Zdeněk Sázava (1931–2017) – český teolog, pedagog, publicista, překladatel a duchovní Církve československé husitské

Odkazy

Externí odkazy
Aleksander Wolszczan

Aleksander Wolszczan [aleksander volščan] - (nar. 29. dubna 1946 Szczecinek) je polský astronom, objevitel prvních planet mimo sluneční soustavu.

V roce 1969 ukončil Univerzitu Mikuláše Koperníka v Toruni. V roce 1973 absolvoval stáž v Ústavu Maxe Plancka v Bonnu. V roce 1975 získal na mateřské univerzitě doktora fyziky za práci věnovanou pulsarům. Od roku 1982 je trvale v zahraničí.

V září 1991 s pomocí radioteleskopu v Arecibo (Portoriko) objevil první tři planety mimo sluneční soustavu (tzv. extrasolární planety), které kroužily kolem pulsaru PSR B1257+12' v souhvězdí Panny. Objev byl oficiálně oznámen na sjezdu Americké astronomické společnosti v Atlantě v lednu 1992. Dne 22. března 1994 publikoval úplné výsledky výzkumů svého objevu. V únoru 2005 na konferenci v Aspenu v Coloradu oznámil, že spolu s Maciejem Konackim objevil v tomto systému ještě čtvrtou planetu.

Od roku 1992 vede výzkum a přednáší jako profesor astronomie a astrofyziky na Státní univerzitě Pensylvánie (Penn State) a na své mateřské univerzitě. Oceněn časopisem Nature jako autor jednoho z 15 fundamentálních objevů z fyziky, které vydavatelství publikovalo.

Externí odkazy 
 

Polští astronomové
Narození v roce 1946
Narození 29. dubna
Narození v Západopomořanském vojvodství
Žijící lidé
Muži
Absolventi vysokých škol v Polsku
Trojúhelníková nerovnost

Trojúhelníková nerovnost je matematická věta: V každém trojúhelníku platí, že součet délek kterýchkoliv dvou stran je vždy větší než délka strany třetí. Obecněji to znamená, že cesta z A do B a pak do C není kratší než cesta z A přímo do C. Tato nerovnost je používána v mnoha oblastech matematiky, např. reálných číslech, Euklidovském prostoru, Lp prostorech. Slouží jako axiom pro zavedení pojmu normovaný vektorový prostor a metrický prostor.

Reálná a komplexní čísla 
V tělese reálných a komplexních čísel platí trojúhelníková nerovnost pro absolutní hodnoty libovolných čísel  a  ve tvaru

Odvození trojúhelníkové nerovnosti v reálných číslech 
Pro absolutní hodnotu reálného čísla vždy platí

 a zároveň

.

Použijeme-li obě tyto nerovnosti současně pro dvě čísla  a  a sečteme-li je, dostáváme

 a

.

Z definice absolutní hodnoty  víme, že může nabývat jen hodnot  nebo . Tedy kombinací posledních dvou nerovností dostáváme trojúhelníkovou nerovnost.

Normovaný vektorový prostor 
V normovaném vektorovém prostoru  s normou  má trojúhelníková nerovnost tvar

pro každé dva vektory  a  z .

Lp prostory 
V Lp prostorech se trojúhelníkové nerovnosti říká Minkowského nerovnost. Díky ní se ukazuje, že Lp prostory jsou normované vektorové prostory.

Metrický prostor 
V metrickém prostoru  s metrikou  má trojúhelníková nerovnost tvar:

to jest, že vzdálenost  a  není větší než součet vzdálenosti z  do  a vzdálenosti z  do .

Důsledky 
Úpravou trojúhelníkové nerovnosti dostáváme jiný vhodný tvar

 pro absolutní hodnoty v reálných a komplexních číslech,

 pro normované vektorové prostory a

 pro metrické prostory.

Z těchto tvarů už plyne, že absolutní hodnota, norma i funkce  jsou Lipschitzovské, tedy i spojité funkce.

Reference 

Nerovnosti
Trojúhelník
Elektrotechnická součástka

Elektrotechnická součástka je součástka, která se používá v elektrických obvodech. Elektrické součástky jsou též součásti elektrických spotřebičů.

Každá součástka má v obvodu nějakou funkci. Některé součástky jsou pasivní – pouze odebírají elektrickou energii a mění ji na jiný druh energie, např. rezistor, jiné součástky jsou aktivní – zdroje – do obvodu dodávají elektrickou energii.

Do elektrotechnických schémat se součástky zakreslují pomocí značek, které předepisují normy ČSN-EN 60617-2 až 60617-8.

Přehled elektrotechnických součástek

Odkazy

Související články 
 Elektronická součástka
 Elektřina
 

Elektromagnetismus
Elektrotechnika
Česko hledá SuperStar

Česko hledá SuperStar je česká verze britské televizní pěvecké soutěže s prvky reality show Pop Idol, pod různými názvy vysílané v mnoha zemích, ve které před očima diváků vzniká z původně neznámého účastníka masového konkurzu amatérských zpěváků „hvězda pop‑music“.

Show vysílá TV Nova. První série proběhla na jaře 2004, druhá série za rok a třetí na podzim 2006.

Velké množství zájemců prošlo sítem konkurzů. Porota z nich vybrala 40 (ve 2. kole 50) postupujících a ti byli v semifinálových kolech po deseti představováni divákům. Diváci posílali hlasy pomocí SMS a telefonátů a dva s největším počtem hlasů postoupili do finálových kol. Celkem se do finále i po Druhé šanci, do níž vybrala účastníky porota, dostalo 10 (resp. 12) soutěžících.

V každém finálovém kole opět hlasovali diváci a účastník s nejmenším počtem hlasů byl vyřazen. Vítězem se stal ten, který zůstal jako poslední nevyřazen; od producentů, kteří jsou partnery soutěže, dostane smlouvu na vydání alba.

Moderátoři 
 2004: Laďka Něrgešová, Ondřej Brzobohatý
 2005: Laďka Něrgešová, Petr Holík
 2006: Leoš Mareš

Porota
 2004: Ondřej Hejma (předseda), Gábina Osvaldová, Ondřej Soukup, Milan Herman
 2005: Michal Horáček (předseda), Gábina Osvaldová, Ondřej Soukup, Eduard Klezla
 2006: Ondřej Hejma, Ilona Csáková, Eduard Klezla

První série (2004) 

Celá desítka vydala CD se společně zpívanými písněmi: Veď mě dál a Superstar. Pětka poté společně nazpívala Hvězdy.

Druhá série (2005) 
Finalistů bylo 12, první finálový večer byly vyřazeny dvě.

Třetí série (2006) 

Finále se konala v neděli, hlasy se sbíraly celý den do pondělního vyhlášení.

Hvězdná pěchota 
Soutěž o „generála hvězdné pěchoty“ probíhala ve všech třech ročnících soutěže. Jedná se o přihlášené soutěžící, kteří svým předvedeným výkonem hluboce zaostali za průměrem ostatních soutěžících a pobavili diváky u televizních obrazovek. Diváci hlasováním rozhodují o tom, který z nominovaných získá titul „generála“.

 2004: Anna Gleisnerová za píseň „Thank you“ zpěvačky Dido
 2005: Štěpán Turek za vlastní píseň „Velká diskotéková stávka“ (alias „Stávka dýdžejů“)
 2006: Štěpán Fadrný za svéráznou interpretaci písně Sonne od skupiny Rammstein

Související články 
 Česko Slovenská Superstar
 X Factor

Externí odkazy 
 https://web.archive.org/web/20120328143331/http://superstar.tv/ Oficiální stránky pokračování SuperStar - Česko Slovenská SuperStar
 http://superstar.nova.cz  Oficiální stránky 3. ročníku
 https://web.archive.org/web/20060702001213/http://superstar2005.nova.cz/ Oficiální stránky 2. ročníku
 https://web.archive.org/web/20060702054714/http://superstar2004.nova.cz/ Oficiální stránky 1. ročníku

 
České hudební soutěže
České reality show
Televizní pořady TV Nova
České televizní soutěže
České hudební televizní seriály
Gottwald

Gottwald může být:

příjmení
 Antonín Gottwald, vícero nositelů:
 Antonín Gottwald (archeolog) (1869–1941) – český učitel, amatérský sběratel a archeolog
 Antonín Gottwald (politik) (1907–???), též Antonín Gottvald – český politik, poslanec za sociální demokraty v letech 1945–1948
 Clytus Gottwald (* 1925), německý skladatel a dirigent
 Felix Gottwald (* 1976), rakouský lyžař
 Franz-Theo Gottwald (* 1955), německý katolický teolog, filosof a indolog
 Frederick Gottwald (1858–1941), americký malíř
 Frieder Gottwald (* 1964), německý hudebník, basista
 Gabriele Gottwald (* 1955), německá politička
 Hartwig Gottwald (*1917), německý politik (CDU)
 Helmut Gottwald, zakladatel Ministeck-GmbH
Jan Gottwald, fotbalový funkcionář spojený s 1. FK Drnovice
 Klement Gottwald (1896–1953), český komunistický politik a 4. prezident Československa
 Marta Gottwaldová (1899–1953) – manželka Klementa Gottwalda
 Michal Gottwald (1969) – český fotbalista
 Peter Gottwald (* 1935), německý psychiatr a psycholog
 Peter Gottwald (právník) (* 1944), německý právník, profesor a soudce
 René Gottwald (* 1973), německý fotbalista
 Siegfried Gottwald (* 1943), německý matematik, logik a historik vědy
 Stanislav Gottwald (1914–1983), český římskokatolický kněz
 Vladimír T. Gottwald (* 1954), český herec, spisovatel a publicista

název firmy
 Leo Gottwald KG, německý výrobce jeřábů

název dolů
 důl Gottwald, jméno několika různých dolů v Československu

sídla a administrativa
 Gotvaľd, název města Zmijiv v Charkovské oblasti na Ukrajině v letech 1976–1990
 Gotvaľdský rajón, název Zmijivského rajónu v Charkovské oblasti na Ukrajině v letech 1976–1990

jiné
 Gottwald (seriál), československý televizní seriál z roku 1986

Související články 
 Řád Klementa Gottwalda

Rozcestníky - příjmení
Integrita dat

V informatice a telekomunikacích má termín integrita dat následující významy:
 Stav, kdy přečtená data jsou totožná s daty uloženými. Tzn. během uložení (přenosu) dat nedošlo k jejich neočekávaným změnám.
 Zajištění kompletnosti dat. Například osobní číslo patří nějaké osobě. Pokud by osobní číslo nikomu nepatřilo, jedná se o osiřelá nebo nekompletní data.
 Zachování dat pro jejich zamýšlené použití.

Integritou dat se také může myslet integrita datové struktury, ve které jsou data uložena – tedy to, že data v paměti stále tvoří zmíněnou datovou strukturu. Pokud k datové struktuře přistupuje více vláken najednou, může dojít k tomu, že datová struktura se změní v nesmysl. V extrémním případě je možné „zničit“ i obyčejné číslo. Pro zabránění těmto jevům se používají synchronizační primitiva.

Databáze 

V kontextu relační databáze existuje:
 Entitní integrita vyžadující, aby každá tabulka měla primární klíč, který je pro každý záznam unikátní a není NULL.
 Referenční integrita bránící pomocí cizích klíčů tomu, že data v různých tabulkách, která by měla souviset, nesouvisí. Řeší se opět synchronizačními primitivy nebo transakcemi.
 Doménová integrita zajišťující, že každá hodnota v daném sloupci má vyžadovaný typ, případně rozsah, např. nezáporná sudá čísla nebo písmena A, B nebo C. Složité omezení může vyžadovat řešení triggery.

Bezpečnost 
Další význam integrity dat v počítačové bezpečnosti je ujištění, že k data nemohou být změněna někým, kdo na to nemá oprávnění.

Integrita je jedním ze tří základních vlastností informační bezpečnosti (CIA triad). Jedná se o důvěrnost (confidentiality), integrita (integrity), dostupnost (availability).

Integrita dat bývá zajišťována kontrolními součty, hašovacími funkcemi, samoopravnými kódy, žurnálováním atd.

V kryptografii a v zabezpečení informací všeobecně integrita znamená platnost dat. Integrita může být porušena:
 Záměrným pozměněním, např. útočník změní číslo účtu v bankovní transakci nebo padělá dokument prokazující identitu.
 Náhodným pozměněním, např. chyby při přenosech dat nebo porucha pevného disku.

Distribuované systémy 
V distribuovaných systémech, kde existuje typicky víc kopií dat, se problémy týkají např. synchronizace dat, propagace změn a maskování nekonzistentních mezistavů dat.

Databáze
Počítačová bezpečnost
Informační bezpečnost
Vejcoživorodost

Vejcoživorodost, respektive ovoviviparie, je způsob rozmnožování řady skupin živočichů. Vejce se vyvíjí v těle matky a líhnou se těsně před porodem, v jeho průběhu nebo vzápětí. Matka vyvíjejícím se vejcím poskytuje chráněné prostředí, nikoliv však výživu či jinou metabolickou pomoc.

Zástupci 
Vejcoživorodost je obvyklá u řady bezobratlých, paryb, ryb, obojživelníků i plazů. Typicky vejcoživorodé jsou ryby podčeledi Poecilinae, často chované v akváriích. Jejich jikry se líhnou před porodem v těle matky, ale někdy se líhnutí dokončí až těsně po porodu.V české přírodě je z plazů vejcoživorodá například ještěrka živorodá, slepýš křehký a užovka hladká. Často se jako vejcoživorodá uvádí i zmije obecná, ale u ní se o pravou vejcoživorodost nejedná, neboť matka zárodky vyživuje přes primitivní placentu (typu chorio-allantois). Jedná se tedy spíše o přechod k pravé živorodosti, jaká je známa u savců. Obsah živin ve vejcích zmije je však pravděpodobně stále dostatečný pro vývoj bez metabolické pomoci matky.

Význam vejcoživorodosti 
Vejcoživorodost je vlastně formou péče o potomstvo. Vajíčka jsou chráněna v bezpečném prostředí před predátory a dalšími škodlivými vlivy prostředí. U některých druhů vejcoživorodost představuje adaptaci na chladné klima, ve kterém by se nakladená vejce jen obtížně vyvíjela. Tuto teorii podporuje i fakt, že na jihu areálu ještěrky živorodé žijí populace kladoucí vejce líhnoucí se až po určité inkubační době (vejcorodost).

Reference 

Rozmnožování
Zoologie
Flamenco

Flamenco je hudebně-taneční kultura, jejíž kolébkou i současným centrem je Andalusie na jihu Španělska. Vzniklo mezi Romy, kteří tam v 15. století doputovali z Indie přes Pákistán a Egypt. Proto se ve flamencu vlastní romská kultura mísí se španělskou, indickou, židovskou a arabskou.

Dělí se na flamenco jondo (vážné, hluboké), flamenco chico (lehké) a flamenco intermedio (střední) a zahrnuje řadu tanců, počínaje vesnickými Sevillanas přes Alegríu, Buleríu, Tangos, Soléá atd. Hlavními disciplínami jsou zpěv, tanec, hra na kytaru a rytmický doprovod, kterým je míněno tleskání a hra na cajón (čti kachón), což je perkusní nástroj připomínající dřevěnou bednu, na němž hráč sedí obkročmo. Pojem duende, používaný pro nejvyšší extázi ve flamenkovém smyslu, znamená syrový citový prožitek. Týká se především výkonu zpěváka, který se v tradičnějším pojetí pokouší o výkřiky na hranici lidských možností.

Historie 
Až do půli 19. století bylo flamenco pouze součástí životního stylu španělských Gitanos, na profesionální úrovni začali umělci vystupovat až s příchodem romantismu, kdy se zvýšil zájem o exotickou tvář Španělska. Následoval „zlatý věk flamenca“, období kaváren s flamenkovou produkcí vedlo k ničení původního stylu. Proti tomu se postavila skupina španělských intelektuálů v čele se spisovatelem Federikem Garcíou Lorkou a skladatelem Manuelem de Fallou. Ti roku 1922 zorganizovali v Granadě slavnou soutěž ve flamenkovém zpěvu, aby upozornili na umělecké hodnoty ničené kultury.

Nicméně flamenco se k vlastnímu sebeuvědomění postavilo čelem až v padesátých letech. Tehdy akcentovanému důrazu na tradici se pak v sedmdesátých letech vzepřely přední osobnosti nové vlny. Od té doby se flamenco žánrově rozvrstvuje, kombinuje své prvky s popem, rockem, jazzem, brazilskou hudbou, reggae, hip hopem a všemi myslitelnými styly. O mezinárodní popularizaci a následné zakořenění stylu v mnoha zemích světa se nejvíce zasloužili kytarista Paco de Lucia, Camarón de la Isla – zpěvák patřící do nové vlny (přezdívaný pro svůj bolestný výraz „zlomenina duše“), režisér Carlos Saura, jenž natočil filmy s flamenkovou tematikou (Krvavá svatba, Carmen, Čarodějná láska, Flamenco, Salomé…) či nedávno zesnulý tanečník Antonio Gades. Tanec dnes žije svým vlastním životem díky tisícům lektorek a lektorů po celém světě a stále neutuchajícímu, především ženskému zájmu.

Druhy flamenca 
Flamenco (cante, toque, baile) jondo se dá přeložit jako „hluboké flamenco“. Je vážné, melancholické s důrazem na nejhlubší emoce. Řadí se sem:
 siquirias
 soleá
 tienios
 saeta
 tonás

Cante (toque, baile) chico je živější než cante jondo. Dalo by se také charakterizovat jako veselé, rozpustilé, smyslné, něžné, poetické a eroticky laděné. Často není dobře provedeno – je příliš hlučné a divoké. Což je chyba, protože v tomto případě není vhodné upřednostňovat rozjásanost před důstojností. Patří sem tyto styly:
 alegrías
 fandangos
 farruca
 sevillana
 vardiales
 guajiras

Reference

Externí odkazy 
 
 

 
Tance
Španělská kultura
Španělská hudba
Mistrovská díla ústního a nehmotného dědictví lidstva
Scene Description Language

Scene description language (zkráceně SDL, pozor na záměnu se Simple Declarative Language nebo Simple DirectMedia Layer) je jazyk pro popis 3D prostředí, využívaný v programu POV-Ray. Zdrojové kódy jsou psány v libovolném textovém editoru a výsledné soubory mají příponu .pov. POV-Ray poté soubor analyzuje, vytvoří si interní model a poté ho zobrazí.

Počítačová grafika