Viktor Fischl

Viktor Fischl [Fišl], hebrejským jménem Avigdor Dagan, (30. června 1912, Hradec Králové – 28. května 2006, Jeruzalém), byl český, židovský a izraelský básník, prozaik, překladatel a publicista.

Životopis 
Viktor Fischl se narodil 30. června 1912 v Hradci Králové, kam se jeho rodiče přistěhovali z moravsko-slovenského pomezí. Otec Mořic Fischl byl knihvedoucí, matka Frieda byla rozená Ehrensteinová, oba příslušeli do Uher. Po maturitě na gymnáziu vystudoval sociologii a práva na Karlově univerzitě v Praze. Po studiích od roku 1933 pracoval jako novinář na volné noze, přispíval do Českého rozhlasu, byl redaktorem sionistického týdeníku Židovské zprávy a parlamentním sekretářem menšinové Židovské strany, začal se zajímat o literaturu, psal své první básně, vydané v sbírkách Člověk na mezi, Jaro, Kniha nocí a Hebrejské melodie. V roce 1938 stihl promovat na doktora práv a oženit se se Stellou Bergerovou.

Emigrace do Velké Británie 
Fischl dobře sledoval, co se s Židy provádělo ve 30. letech v Německu, nejistotu vystřídalo rozčarování z Mnichova a vztek, proto hned v roce 1939 emigroval s ženou a dětmi do Londýna, kde začal pracovat pro zahraniční odboj. V Benešově exilové vládě zajišťoval komunikaci s britským parlamentem a řídil propagaci československé kultury.

Do začátku září, než vypukla válka, zachránil z protektorátu asi dvě stě lidí, kterým v Londýně opatřil britská víza a zajistil pro ně v Anglii přijetí. V dubnu 1939 byl v Londýně představen Janu Masarykovi, který ho už předtím znal z jeho básní. Když Benešova exilová vláda přesídlila po obsazení Francie v roce 1940 z Paříže do Londýna, nabídl mu Masaryk, jenž byl nově jmenován ministrem zahraničí, místo na svém úřadě. Tak se začalo rozvíjet přátelství, které trvalo až do Masarykovy smrti v roce 1948. Až do konce války pak Fischl pracoval jako vedoucí oddělení pro kulturní propagandu v informačním odboru čs. exilového ministerstva zahraničí a jako styčný úředník mezi čs. vládou v exilu a čs. výborem anglického parlamentu. Působil také jako tajemník čs. PEN klubu, který tam v roce 1940 s dalšími našimi emigranty založil. Když válka skončila, byl jmenován prvním tajemníkem našeho velvyslanectví v Londýně. Na pařížské mírové konferenci, která v roce 1946 jednala o budoucnosti satelitních zemí válčícího Německa, byl tiskovým přidělencem (mluvčím) naší delegace. V roce 1947 se vrátil do Prahy a Masaryk si ho opět stáhl k sobě do informačního odboru ministerstva zahraničních věcí. Později si Fischl začal zapisovat přibližná znění jejich rozhovorů z vzájemných každodenních setkání. O několik let později z toho vznikla kniha „Hovory s Janem Masarykem.“ V Londýně F. napsal poému Mrtvá ves o vyvraždění Lidic. Fischlova prozaická prvotina Píseň o lítosti zvítězila v roce 1948 v soutěži Evropského literárního klubu, ale vyjít už nestihla – komunistická cenzura ji nepovolila pro její apolitičnost.

Emigrace do Izraele 
Po komunistickém převratu a Masarykově smrti si Fischl nemohl být jistý svou budoucností, rozhodl se proto pro emigraci do právě vznikajícího židovského státu Izrael, o němž mohly generace jeho předků jenom snít. „Clementis o mně věděl, že jsem sionista, a proto mi nebránil, trval však na tom, abych nejdříve dokončil svoji práci na sepisování stanoviska ČSR k mírové smlouvě s Německem, ke které pak nakonec stejně nedošlo.“ Až v září 1949 mohl i s rodinou vycestovat do Izraele a hned následujícího roku byl zaměstnán na izraelském ministerstvu zahraničí. Během roku se naučil plynně hebrejsky; později si na přání ministra změnil jméno na Avigdor Dagan, které mělo být hebrejským překladem německého znění jeho jména (dag=ryba), dagan však v hebrejštině znamená obilí. V roce 1955 vstoupil do diplomatických služeb nového státu, stal se sekretářem izraelského velvyslanectví v Japonsku – právě tam nemohl jako izraelský diplomat s německým jménem. V letech 1959–1961 byl velvyslaneckým radou na izraelské ambasádě v Barmě. Na následující tři roky byl vyslán zpět do Evropy, stal se velvyslancem v Polsku (1961–1964). Od roku 1966 byl pak velvyslancem Izraele v Jugoslávii, další tři roky v Norsku a na Islandu a nakonec v Rakousku (1974–1977). Právě v době jeho misí v Rakousku a Polsku se mu podařilo několikrát dostat i do Československa. V roce 1977 ukončil svou diplomatickou kariéru a od té doby se věnoval především literární tvorbě. Do Československa se vrátil poprvé až v roce 1990. Dostalo se mu tam řady ocenění – v roce 1992 čestné občanství Hradce Králové, roku 2005 při své poslední návštěvě převzal společně s Josefem Škvoreckým za celoživotní dílo Cenu Jaroslava Seiferta, pojmenovanou po Fischlově dávném příteli, a cenu Gratias agit za šíření dobrého jména České republiky. Roku 1996 mu byl propůjčen Řád T. G. Masaryka III. třídy. Je rovněž nositelem Čestné medaile TGM za věrnost jeho odkazu, kterou mu v roce 1999 udělilo Masarykovo demokratické hnutí, v době, když vydalo jeho knihu "Hovory s Janem Masarykem".

Psal až do konce svého života, přestože ve stáří přestával vidět. Pravidelně jednou za rok přijížděl na měsíc do České republiky. Zemřel v Jeruzalému v květnu 2006. Bylo mu 95 let. Viktor Fischl byl posledním žijícím spisovatelem, o němž se ještě zmiňuje Arne Novák v konečném vydání svých Dějin české literatury z roku 1936.

Citáty 
 „Politika je duchovní záležitost a pro politiky platí totéž, co pro spisovatele – je to věc svědomí. Jsme ale bohužel svědky devalvace osobností jak v literatuře, tak v politice. Nevím, z jakého důvodu, a pochybuji, že někdo na světě to ví.“
 „Jednou jsem naslouchal dvěma starším ženám v čekárně. Vyprávěly si o nemocech a všelijakých trampotách, až najednou slyším, jak jedna druhé říká: „Co bych vám povídala. Starý člověk se vůbec neměl narodit.” … Kdykoliv si na to vzpomenu, všechno ve mně ještě vře. Myslím, že vždycky stálo a bude stát za to žít. Vychutnat si život do dna. Do posledního dechu. Měl jsem dost času si to vyzkoušet a ničím si nejsem tak jist.“
 „Piš sám sebe!“ – William Saroyan, americký spisovatel, Viktoru Fischlovi za válečného exilu v Anglii

Dílo 
Devět sbírek původních veršů, básnické překlady, dokumentární publicistika, knížky pro děti a zejména pozdní básnivé prózy, v kterých spojuje fantazii, životní filozofii a reálné zážitky.

 Jaro, 1933
 Hebrejské melodie, 1936
 Kniha nocí, 1936

za války v Anglii:
 Evropské žalmy, 1941
 Lyrický zápisník
 Anglické sonety, 1946
 Mrtvá ves, 1943

po válce:
 Píseň o lítosti, 1948
 Hovory s Janem Masarykem, Tel Aviv 1951 (1. vydání), v komunistickém Československu jedna ze zakázaných knih, vyšla také v 68 Publishers a teprve po listopadu 1989 několikrát v Československu, v Česku a na Slovensku

od 70. let:
 Moscow and Jerusalem – Twenty Years of Relations between Israel and the Soviet Union, Londýn 1970
 Kuropění, 1975, lyrický vesnický román, hlavními postavami jsou místní lékař a kněz debatující o smyslu života, to vše v souvislosti s krásou krajiny a "obyčejných" událostí ve vsi, významnou postavou je také lékařovo alter ego kohout Pedro
 Pátá čtvrť, vydal Ivo Železný 1991, vyprávění o pražském Židovském městě – Páté čtvrti
 Hrací hodiny, 1982
 Dvorní šašci, 1982, Příběh čtyř kamarádů z Osvětimi, kteří se zde stali právě dvorními šašky velitele koncentračního tábora, a jejich osudy po konci války.
 Jeruzalémské povídky, 1982
 Všichni moji strýčkové, 1987
 Figarova zlatá svatba, 1987
 Svědek téměř stoletý, 1988 (Index 1988, SPN 1990, s Karlem Steinbachem, vzpomínky a biografie Dr. Karla Steinbacha)
 Hodinář z uličky Zvěrokruhu, 1992, společně s bratrem Pavlem
 Setkání, 1994
 Loučení s Jeruzalémem, 1997
 Maškary v Benátkách, 1997 nakladatelství PRIMUS
 Zátiší s houpacím koněm, 1998, generační kronika židovské rodiny, která přes všechny životní zvraty neztrácí nadhled, moudrost a svým způsobem také víru
 Hovory s jabloní, 1999
 Žlutý dům, 2002
 Prstoklady, 2004
 Vy, soudci athénští, Paseka 2005

o Viktoru Fischlovi:
 EMINGEROVÁ, Dana. Dva životy: Hovory s Viktorem Fischlem. Praha: G plus G, 2002. ISBN 80-86103-53-6
 
 
 
 
 KAĎŮRKOVÁ, Milada. Zůstanou solí země. [Havířov]: Městská knihovna Havířov, Půjčovna se zaměřením na hudbu a umění, 2020. str. 7–22, ISBN 978-80-270-9136-2.

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1900–1945
 Česká literatura v letech 1945–1990
 Skupina 42
 Moderní české překlady Bible

Externí odkazy 
 
 
 
 heslo  v publikaci Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století
 Devadesátiny velkého vypravěče, Martin Reissner, Ladění
 Viktor Fischl, audio, 30.6.2000, ČRo

Čeští básníci
Čeští romanopisci
Čeští překladatelé
Čeští emigranti a exulanti
Čeští exiloví spisovatelé
Čeští novináři
Izraelští básníci
Izraelští romanopisci
Izraelští novináři
Židovští spisovatelé
Čeští Židé
Velvyslanci Izraele
Čeští překladatelé z polštiny
Překladatelé do češtiny
Básníci tvořící česky
Nositelé Řádu Tomáše Garrigua Masaryka
Nositelé Ceny Jaroslava Seiferta
Nositelé medaile Artis Bohemiae Amicis
Čestní občané města Hradce Králové
Narození 30. června
Narození v roce 1912
Narození v Hradci Králové
Úmrtí 28. května
Úmrtí v roce 2006
Úmrtí v Jeruzalémě
Pohřbení na Har ha-Menuchot
Muži
Držitelé čestných doktorátů Univerzity Karlovy