Bernard Bolzano

Bernard Bolzano (5. října 1781 Praha – 18. prosince 1848 Praha) byl český německy hovořící matematik, filozof, estetik a kněz.

Život

Původ 
Bernard Bolzano se narodil 5. října 1781 v Praze v rodině obchodníka. Jeho otec – Bernard Pompeius (1737–1816) byl původem z italské Nessy, v dětském věku přišel do Čech a v roce 1767 se trvale usídlil v Praze. Zde působil jako obchodník se starožitnostmi a uměleckými předměty. Matka Cecilie Maurerová (1754–1821) byla dcerou pražského obchodníka se železářským zbožím Václava Františka Maurera, jehož otec Michal Maurer přišel do Prahy roku 1704 z panství Rosenau v Dolním Rakousku. Z manželství Bolzanových vzešlo dvanáct dětí, leč dospělosti se dožily pouze dvě – prvorozený Jan a Bernard.

Mládí, studium 
Bernard Bolzano vystudoval piaristické gymnázium v Praze, které ukončil s výborným prospěchem roku 1796. Poté se věnoval studiu matematiky a logiky v tříleté filozofické přípravce, kde přednášel Stanislav Vydra. Školní rok 1799–1800 soukromě studoval zejména matematiku a filozofii a současně navštěvoval přednášky prvního a druhého ročníku na Filozofické fakultě Karlo–Ferdinandovy univerzity, a to zejména přednášky matematika Františka Josefa Gerstnera. Přes obrovský zájem o matematiku a filozofii se po uplynutí tohoto roku rozhodl pro studium teologie.

Učitel a kněz 
Na podzim roku 1804 se Bernard Bolzano ucházel o místo profesora matematiky na pražské univerzitě, které se uvolnilo odchodem S. Vydry do penze. Přestože při konkurzní zkoušce, která byla na místo vypsána, obstál velmi dobře, byl tento post udělen staršímu uchazeči, Josefu L. Janderovi. Bernard Bolzano byl vysvěcen 7. dubna 1805 knězem a o 10 dní později byl promován doktorem filozofie. Na univerzitu nastoupil v roce 1805, kdy přijal místo univerzitního učitele, profesora filozofie náboženství. Mezi lety 1805–1819 byl univerzitním kazatelem v kostele Nejsvětějšího Salvátora v Praze, kde ve svých kázáních ovlivňoval inteligenci v éře národního obrození. V roce 1819, na Štědrý den, mu bylo znemožněno dekretem císaře Františka I. učit a tři týdny poté byl z učitelského úřadu pro své reformátorské názory nakonec suspendován a byla mu přiřčena penze (renta) ve výši 300 zlatých na rok. Původní plat byl 800 zlatých ročně.

V ústraní 

Od roku 1820 tedy žil Bolzano spíše v ústraní – uchýlil se na statek advokáta Františka Pistla v Radíči, kde se věnoval, za podpory svých hostitelů a přátel, své vědecké práci a rekonvalescenci. Od mládí byl neduživý, trpěl srdeční arytmií a téměř každoročními tuberkulozními horečkami. Období 1830–1841 strávil v Těchobuzi na Pacovsku (od roku 1823 zde trávil letní měsíce), kde mimo jiné napsal i svou autobiografii věnovanou Anně Hoffmannové, která se o něj od roku 1823 starala. Ani Bolzanův odchod z univerzity však neznamenal konec jeho stíhání pro názory, které měly odezvu hlavně v řadách studentů. Proces, který proti Bolzanovi vedla církevní vyšetřovací komise, se vlekl až do konce roku 1825.

V letech 1841–1848 se Bernard Bolzano jako sekretář podílel také na práci pro Královskou českou společnost nauk, kde hojně přispíval svými přednáškami. A v tomto období vznikla i řada jeho matematických pojednání. Ve 40. letech 19. století také rád pobýval jako host Antonína Veitha na zámku v Liběchově, kde napsal své stěžejní a dodnes citované dílo Paradoxy nekonečna.

Bernard Bolzano nakonec podlehl tuberkulóze a zápalu plic. Jeho ostatky byly roku 1980 vyzvednuty, antropologicky prozkoumány Emanuelem Vlčkem a potvrzen jeho celoživotně špatný zdravotní stav, navzdory kterému žil 67 let díky zdravému životnímu stylu a otužování. Je pohřben na Olšanských hřbitovech (Hřbitov III., oddělení 10).

Matematická práce 
Bolzano byl ve své době matematickým inovátorem. Navzdory tehdy převládajícím postojům zastával názor, že by se v matematice neměly zavádět intuitivní pojmy, jako je čas nebo pohyb. V souhlasu s touto filozofií byl jedním z prvních matematiků, co v matematické analýze začali uplatňovat rigoróznost. Pro tuto oblast byla důležitá zejména Bolzanova díla Beyträge zu einer begründeteren Darstellung der Mathematik (1810), Der binomische Lehrsatz (1816) a Rein analytischer Beweis (1817), která představovala „...ukázku nového směru vývoje analýzy“, která byla až o padesát let později objevena a rozvinuta Karlem Weierstrassem.

Jeho největšími příspěvky analýze byla (ε, δ)-definice limity, byl prvním, kdo si všiml vlastnosti reálných čísel známé jako nejmenší horní uzávěra. Byl také prvním, kdo poskytl čistě analytický důkaz základní věty algebry a Bolzanovy věty, také známé jako „věta o střední hodnotě“ (anglicky intermediate value theorem). Za jeho nejvýznamnější zásluhu je považována Bolzanova–Weierstrassova věta, kterou nezávisle dokázal Karl Weierstrass, a ta věta se tak jistou dobu jmenovala Weierstrassova, dokud nebyl znovu objeven Bolzanův důkaz.

Dílo 
 Betrachtungen über einige Gegenstände der Elementargeometrie, jeho matematická prvotina z roku 1804 se zabývala problémem rovnoběžek.
 Beyträge zu einer begründeteren Darstellung der Mathematik
 Der binomische Lehrsatz und als Folgerung aus ihm der polynomische, und die Reihen, ...
 Erbauungsreden an Die akademische Bd. 1-2 Dostupné online. Bd. 2-3 Dostupné online.
 Rein analytischer Beweis des Lehrsatzes, daß zwischen zwey Werthen, die ein entgegengesetztes Resultat gewähren, wenigstens eine reelle Wurzel der Gleichung liege
 Wissenschaftslehre – oddělení logiky od psychologie
 Grössenlehre, poslední čtyři práce věnoval Bolzano zpřesňování základů matematické analýzy.
 Paradoxien des Unendlichen, které vyšlo v roce 1851 v Lipsku a ovlivnilo tvůrce teorie množin Georga Cantora.

Posmrtně vydané práce 
 Řeči vzdělávací k akademické mládeži I-IV, Praha 1882-87
 O nejlepším státě, Praha 1949, 1952
 O pokroku a dobročinnosti, Praha 1951
 Paradoxy nekonečna, Praha 1963
 Untersuchungen zur Grundlegung der Ästhetik, Frankfurt am Main, 1971
 Vědosloví (výbor), Praha 1981
 Vlastní životopis, Praha 1981
 Výbor z filosofických spisů, Praha 1981
 O pojmu krásna. Filosofické pojednání, Estetika 31, 1994, s. 113-132
 O dělení krásných umění, Estetika 40, 2004, s. 169-218
Mnoho jeho prací zůstalo v rukopisech.

Katolická církev zařadila dvě publikace Bernarda Bolzana na Index zakázaných knih. V roce 1813 vydal Bolzano výbor ze svých exhort pod názvem „Erbauungsreden für Akademiker“; tato kniha byla zařazena na Index dekretem ze dne 4. března 1828. V roce 1834 vyšel anonymně soubor Bolzanových přednášek „Lehrbuch der Religionswissenschaft, ein Abdruck der Vorlesungshefte eines ehemaligen Religionslehrers an einer katholischen Universität I–IV“; také tento spis církev zařadila na Index zakázaných knih, a to dekretem ze dne 23. září 1839.

Zajímavosti 
 Životní heslo: „Být šťastný a jiné dělat šťastnými“.  Vepsáno na grafickém portrétu z roku 1846 (portrét v úvodu je reprodukován ostřižený - bez hesla)
 Jméno Bernarda Bolzana bylo umístěno na štítek pod okny Národního muzea v Praze spolu s 71 dalšími, viz Dvaasedmdesát jmen české historie.
 První životopisnou studii o Bolzanovi napsala vnučka Františka Palackého Marie Riegrová, provdaná Červinková.

Posmrtné připomínky 
 Bolzanova ulice je v Praze, Plzni, Brně a v Jičíně
 Jméno Bernarda Bolzana je mezi jmény významných osobností české historie, která jsou napsána na budově Národního muzea v Praze
 V rámci televizního cyklu Dvaasedmdesát jmen české historie (2009) byl Bernardu Bolzanovi věnován samostatný díl
 Pamětní desky Bernarda Bolzana jsou umístěny v pražské Celetné ulici a na zámku v Těchobuzi

Reference

Literatura 
 
 Lubomír Slavíček (ed.), Slovník historiků umění, výtvarných kritiků, teoretiků a publicistů v českých zemích a jejich spolupracovníků z příbuzných oborů (asi 1800-2008), Sv. 1, s. 129-130, Academia Praha 2016, 
 
 Pokroky matematiky, fyziky a astronomie. 6 (1961), str. 283–84; 15 (1970), str. 133–137.
 Časopis pro pěstování matematiky. 81 (1956), str. 237; 388–390; 391–395; 83 (1958), str. 230–235; 87 (1962), str. 225–226; 91 (1966), str. 237–238.
 
 
 Bolzano, B.: Vlastní životopis. Praha 1981.
 
 Folta, J.: Život a vědecké snahy Bernarda Bolzana. Matematika a fyzika ve škole. 12 (1981–82), str. 85–95
 
 
 
 
 
 , druhé vydání, str.272
 
 Ottův slovník naučný, IV.
 Russ, S.: Bolzanův analytický program. Pokroky matematiky, fyziky a astronomie. 38 (1993), str. 249–259.
 Rychlík, K.: Bolzanův pobyt v Liběchově. Matematika ve škole. 9 (1959), str. 111–113.
 
 
 
 
 Veverková, K. : Kleinere Schriften des deutschen Lehrers und Priester Anton Krombholz (1790–1869). In Homiletisch – Liturgisches Korrespondenzblatt – Neue Folge. Nr 107, Jg 28/2011, str. 758–782. ISSN 0724-7680.
 Veverková, Kamila: K problematice studia osvícenství u nás a pramenů týkajících se některých Bolzanových žáků in: R. Svoboda, M. Weis, P. Zubko (ed.), Duchovní a myšlenkové proměny druhé poloviny 19. století, Studie TF JČU sv. 40, České Budějovice 2006, str. 25–47. 
 VLČEK, Emanuel. Bernard Bolzano. Podoba, tělesné vlastnosti a zdravotní stav. Památník národního písemnictví Praha 1981, s. 16-18.

Externí odkazy 
 
 
 
 
 

 Bernard Bolzano ve Slovníku českých filosofů na stránkách Filozofické fakulty Masarykovy univerzity v Brně
 Pojednání o jeho životě a názorech 
 Diskuse o jeho textu O lásce k vlasti (1810)
 Bernard Bolzano and the Theory of Science
 Horálek, Karel: B. Bolzano jako sémiolog. In: Slovo a slovesnost 43 (1982), s. 168-169.

Čeští filozofové
Čeští logici
Čeští matematici
Matematici působící v Česku
Matematici 19. století
Filozofové 19. století
Křesťanští filozofové
Čeští římskokatoličtí duchovní
Matematičtí logici
Češi 19. století
Katolické osvícenství
Češi italského původu
Osobnosti na československých poštovních známkách
Pohřbení na Olšanech
Narození v Praze
Narození v roce 1781
Narození 5. října
Úmrtí v Praze
Úmrtí v roce 1848
Úmrtí 18. prosince
Muži