Houbovci

Houbovci (Porifera, z lat. porus = otvor, řec. forein = nosit) či také houby (neplést s říší Fungi) nebo živočišné houby jsou jednodušší, většinou mořští živočichové s vakovitým tělem. Výjimečně mohou dosahovat průměru až 2,5 metru (druh Xestospongia muta). Bývají většinou asymetrické, jen místy s náznaky paprsčité symetrie. Žijí přisedle, jen larvy jsou plovoucí. Buňky nevytvářejí pravé tkáně, metabolizují a dýchají samy za sebe, mnohé mohou měnit funkci podle změny umístění. Živí se filtrováním drobných organismů z vody. Jsou to hermafrodité nebo gonochoristi. Množí se i nepohlavně pučením, tvořením gemulí i po odlomení části, neboť mají ohromnou schopnost regenerace.

Stavba těla 
Vnější vrstva buněk se nazývá ektoderm (pinakoderm) a je tvořena převážně plochými buňkami pinakocyty. Vnitřní vrstva je tvořena tzv. gastrodermem, který je z velké části tvořen límečkovitými buňkami (choanocyty – velmi se podobají choanoflagelátům). Vnější a vnitřní vrstvu buněk spojuje mezoglea, což je rosolovitá mezibuněčná hmota, ve které se vyskytují i některé buňky (skleroblasty, spongoblasty, amoebocyty). V této vrstvě se nachází i kostra ze skleritů (jehlice) různých tvarů, pospojovaných pružným sponginem; jehlice SiO2, CaCO3 (produkovaný skleroblasty) a spongin (produkovaný spongoblasty).

Houby nemají ani náznak nervové soustavy, přesto reagují na podráždění nebo na změny prostředí otevíráním či uzavíráním vstupů vodních kanálků.

Typy buněk 

 pinakocyty: krycí buňky; pokryv těla, výstelka kanálků
 choanocyty: límečkovité buňky s bičíkem, které v podstatě vytvářejí vnitřní epitel. Dochází v nich k fagocytóze potravy.
 amebocyty: roznos potravy a vynášení metabolitů
 skleroblasty: tvorba jehlic z (SiO2, CaCO3) jinak nazývaných spikuly
 spongoblasty: produkce sponginu (rohovitá pružná hmota)
 archeocyty: jsou kulovitého tvaru; nejsou rozlišené a vznikne z nich, co je právě třeba; tvoří pohlavní buňky při pohlavním rozmnožování
 pohlavní buňky: vznikají z archeocytů i z jiných typů buněk včetně choanocytů; nejsou vytvořeny pravé gonády
 porocyty: vřetenovitě protáhlé buňky s funkcí svalových buněk

Tělní typy 
 ascon: nejjednodušší typ; kanálky, kterými nasává vodu, jsou v podstatě rovné a choanocyty jen ve spongocoelu (centrální dutina).
 sycon: choanocyty jsou soustředěny v přívodních kanálcích, které bývají částečně rozšířeny do komůrek.
 leucon: mohutně zesílená stěna (velké zvětšení objemu) protkána sítí kanálků (tzv. alveoly) spojujících mezi sebou komůrky vystlané choanocyty; V 1 mm³ je vytvořeno až 10 000 komůrek, v každé asi 50 choanocytů; v evoluci jsou nejdále především tím, že dokázaly zvětšit trávicí plochu vchlípením a vytvořením komůrek.

Výživa 
Houby se živí filtrováním drobných organismů z vody. Pohyb vody tělem je způsoben vířením bičíků choanocytů, které vystýlají buď centrální dutinu (spongocoel), nebo kanálky a komůrky (22 cm velká houba Leucandra prožene tělem 22,5 l vody denně). Potravní částice jsou vychytávány choanocyty, potrava může být částečně rozrušena již v centrální dutině, pak je dále zpracovávána a roznášena amoebocyty. Nestrávené zbytky a produkty metabolismu odcházejí spolu s vodou osculem (otvor na vrcholu houby) zpět do vody.

Rozmnožování 
Houbovci se množí pohlavně i nepohlavně.

Nepohlavně se houby množí pučením nového jedince z těla původního. Pučení může být vnější – pak vzniká přímo nový jedinec –, nebo vnitřní, pak vzniká tzv. gemule. Gemule je malý kulovitý útvar, který je krytý obalem ze sponginu a jehliček (stejné jako vnitřní kostra houbovců), a uvnitř je větší množství archeocytů. Gemule tvoří převážně sladkovodní houby, které takto zajišťují přežití nepříznivého období (zimy), po jehož skončení vyroste nový jedinec (z každé buňky jeden). Gemule snesou vymrznutí i vyschnutí a mohou být přenášeny např. na peří ptáků na nová stanoviště.

Co se týče pohlavních typů rozmnožování, houby jsou mnohdy hermafrodité nebo vzácně i gonochoristé a v průběhu života tyto stavy mohou měnit. Jsou však i druhy, které mají určené pohlaví a měnit ho nemohou.

Spermie vznikají většinou z choanocytů, zatímco vajíčka spíše z archeocytů, v podstatě ale mohou vznikat pohlavní buňky z jakékoliv buňky. Spermatocyty se do těla druhého jedince dostávají stejnou cestou jako potrava. Plovoucím (pohyblivým) stadiem je larva, a to buď obrvená coeloblastula a amfiblastula, které se vyvíjí už mimo tělo dospělce, nebo parenchymula, která se částečně vyvíjí ještě před opuštěním mateřského těla. Vývoj se dokončí až po přisednutí larvy k podkladu.

Rozšíření 

Jedná se výhradně o vodní živočichy, z nichž většina je mořská. V moři se vyskytují od hloubek 1000 m až k přílivové čáře po celém světě. Sladkovodní druhy jsou pouze ve skupině Desmospongiae. V ČR se vyskytuje asi 6 druhů, které jsou ohrožené znečištěním vod.

Systém 
Systematika recentních houbovců není jednoznačná. Převládá řazení do několika tříd, ke třem „klasickým“ – vápenatí (Calcarea), křemití (Hexactinellida) a rohovití (Demospongiae) – v poslední době přibyla vyčleněním z rohovitých čtvrtá, plakiny (Homoscleromorpha). Pro vymřelé skupiny houbovců se zavádějí další třídy (Heteractinida, Archaeocyatha).

Dlouho nevyjasněné bylo i fylogenetické postavení houbovců. Původní představy vycházející z morfologie a podobnosti choanocytů s buňkami trubének kladly houbovce jako bazální skupinu živočichů, sesterskou ke všem ostatním. Molekulární analýzy pak naznačovaly, že se pravděpodobně jedná o taxon parafyletický, možná polyfyletický). Novější analýzy změnily představy o bazálním postavení – první odštěpující se linií živočichů se dnes jeví žebernatky. Houbovci pak tvoří sesterskou skupinu ke zbytku živočichů (vločkovci, žahavci a bilateria). V takovém případě již vycházejí houbovci z analýz jako monofyletická skupina, tvořená dvěma větvemi. Jednou větví jsou křemití + rohovití, druhou vápenatí + plakiny.

Níže uvedený systém recentních houbovců je z r. 2011, české názvy taxonů dle BioLibu:

Kmen PORIFERA 
 Třída Homoscleromorpha  – plakiny
 Řád Homosclerophorida 
 Čeleď Plakinidae 
 Čeleď Oscarellidae 
 Třída Demospongiae  – rohovití (pravděpodobně parafyletická)
 Řád Spirophorida 
 Čeleď Tetillidae 
 Čeleď Samidae 
 Čeleď Spirasigmidae 
 Řád Astrophorida 
 Čeleď Ancorinidae 
 Čeleď Calthropellidae 
 Čeleď Geodiidae 
 Čeleď Pachastrellidae 
 Čeleď Thoosidae 
 Čeleď Thrombidae 
 Řád Hadromerida 
 Čeleď Acanthochaetetidae 
 Čeleď Clionaidae 
 Čeleď Hemiasterellidae 
 Čeleď Placospongiidae 
 Čeleď Polymastiidae 
 Čeleď Spirastrellidae 
 Čeleď Stylocordylidae 
 Čeleď Suberitidae 
 Čeleď Tethyidae 
 Čeleď Timeidae 
 Čeleď Trachycladidae 
 Řád Chondrosida 
 Čeleď Chondrillidae 
 Čeleď Halisarcidae 
 Řád ‘Lithistida’ (polyfyletický)
 Čeleď Azoricidae 
 Čeleď Corallistidae 
 Čeleď Desmanthidae 
 Čeleď Isoraphinidae 
 Čeleď Macandrewiidae 
 Čeleď Neopeltidae 
 Čeleď Phymaraphiniidae 
 Čeleď Phymatellidae 
 Čeleď Pleromidae 
 Čeleď Scleritodermidae 
 Čeleď Siphonidiidae 
 Čeleď Theonellidae 
 Čeleď Vetulinidae 
 Řád Poecilosclerida 
 Podřád Microcionina 
 Čeleď Acarnidae 
 Čeleď Microcionidae 
 Čeleď Raspailiidae 
 Čeleď Rhabderemiidae 
 Podřád Myxillina 
 Čeleď Chondropsidae 
 Čeleď Coelosphaeridae 
 Čeleď Crambeidae 
 Čeleď Crellidae 
 Čeleď Dendoricellidae 
 Čeleď Desmacididae 
 Čeleď Hymedesmiidae 
 Čeleď Iotrochotidae 
 Čeleď Myxillidae 
 Čeleď Phellodermidae 
 Čeleď Tedaniidae 
 Podřád Mycalina 
 Čeleď Cladorhizidae 
 Čeleď Desmacellidae 
 Čeleď Esperiopsidae 
 Čeleď Guitarridae 
 Čeleď Hamacanthidae 
 Čeleď Isodictyidae 
 Čeleď Merliidae 
 Čeleď Mycalidae 
 Čeleď Podospongiidae 
 Podřád Latrunculina 
 Čeleď Latrunculiidae 
 Řád Halichondrida 
 Čeleď Axinellidae 
 Čeleď Bubaridae 
 Čeleď Dictyonellidae 
 Čeleď Halichondriidae 
 Čeleď Heteroxyidae 
 Řád Agelasida 
 Čeleď Agelasidae 
 Čeleď Astroscleridae 
 Řád Haplosclerida 
 Podřád Haplosclerina 
 Čeleď Callyspongiidae 
 Čeleď Chalinidae 
 Čeleď Niphatidae 
 Podřád Petrosina 
 Čeleď Phloeodictyidae 
 Čeleď Petrosiidae 
 Čeleď Calcifibrospongiidae 
 Podřád Spongillina 
 Čeleď Lubomirskiidae 
 Čeleď Malawispongiidae 
 Čeleď Metaniidae 
 Čeleď Metschnikowiidae 
 Čeleď Potamolepidae 
 Čeleď Spongillidae 
 Řád Dictyoceratida 
 Čeleď Ircinidae 
 Čeleď Thorectidae 
 Čeleď Spongiidae 
 Čeleď Dysideidae 
 Čeleď Verticillitidae 
 Řád Dendroceratida 
 Čeleď Darwinellidae 
 Čeleď Dictyodendrillidae 
 Řád Verongida 
 Čeleď Aplysinellidae 
 Čeleď Aplysinidae 
 Čeleď Ianthellidae 
 Čeleď Pseudoceratinidae 
 Třída Calcarea  – vápenatí
 Podtřída Calcinea 
 Řád Clathrinida 
 Čeleď Clathrinidae 
 Čeleď Leucaltidae 
 Čeleď Leucascidae 
 Čeleď Leucettidae 
 Čeleď Soleneiscidae 
 Čeleď Levinellidae 
 Řád Murrayonida 
 Čeleď Lelapiellidae 
 Čeleď Murrayonidae 
 Čeleď Paramurrayonidae 
 Podtřída Calcaronea 
 Řád Leucosolenida 
 Čeleď Leucosoleniidae 
 Čeleď Amphoriscidae  - houbatkovití
 Čeleď Grantiidae 
 Čeleď Heteropiidae 
 Čeleď Lelapiidae 
 Čeleď Sycettidae 
 Čeleď Jenkinidae 
 Čeleď Achramorphidae 
 Čeleď Sycanthidae 
 Řád Lithonida 
 Čeleď Minchinellidae 
 Čeleď Petrobionidae 
 Řád Baerida 
 Čeleď Baeriidae 
 Čeleď Trichogypsiidae 
 Čeleď Lepidoleuconidae 
 Třída Hexactinellida  – křemití
 Podtřída Amphidiscophora 
 Řád Amphidiscosida 
 Čeleď Hyalonematidae 
 Čeleď Monorhaphididae 
 Čeleď Pheronematidae 
 Podtřída Hexasterophora 
 Řád Hexactinosida 
 Čeleď Aphrocallistidae  – křemitkovití
 Čeleď Auloplacidae 
 Čeleď Craticulariidae 
 Čeleď Cribrospongiidae 
 Čeleď Dactylocalycidae 
 Čeleď Euretidae 
 Čeleď Farreidae 
 Čeleď Tretodictyidae 
 Řád Aulocalycoida 
 Čeleď Aulocalycidae 
 Čeleď Uncinateridae 
 Řád Fieldingida 
 Čeleď Fieldingiidae 
 Řád Lychniscosida 
 Čeleď Aulocystidae 
 Čeleď Diapleuridae 
 Řád Lyssacinosida 
 Čeleď Euplectellidae 
 Čeleď Leucopsacidae 
 Čeleď Rossellidae

Další zajímavosti 
 Houby vytvářejí množství toxinů, které jsou schopny při ohrožení vypouštět do prostředí (jsou zkoumány za účelem hledání nových léčiv).
 Houby mívají symbiotické bakterie či sinice, které jsou někdy zodpovědné za zbarvení hub.
 U fosilních druhů často splývaly jehlice v silné desky.
 Český termín houbovci byl v odborných kruzích zaveden relativně nedávno pro odlišení skupin Porifera a Fungi.
 Jedná se pravděpodobně o tvory z příbuzenstva společného předka všech živočichů.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 https://web.archive.org/web/20041205192011/http://paleo.cortland.edu/tutorial/Protista/porifera.htm
 http://www.ucmp.berkeley.edu/porifera/porifera.html

 
Živočichové