Bagratuní

Els Bagratuní (armeni: Բագրատունիներ, Bagratuniner) o bagràtides foren una dinastia que va governar part de les actuals Armènia, el Bagrevand a les fonts de l'Arsànies al dus de l'Airarat. Els Bagratuní, a més de ser senyors de Taron, Bagrevand, Dariunq, Moq, Mardastàn, Sper, Khoit, Sassun i Kulb entre d'altres, van ser reis d'Armènia, Ani, Kars, Bagaran i Taixir. Tenien el títol de tagadir. Se'ls considera relacionats amb la dinastia Bagrationi de Geòrgia. Els aspet eren els cap de la cavalleria, amb títol hereditari.

Història 
El seu origen no es coneix, però no tenen fonament les versions que els fan descendents del rei David; una descendència dels oròntides es força problematica. Grousset els fa de raça haigiana (armenia), ja que tenien els títols hereditaris de thagadir (posa corones, el dignatari que posava la corona al cap del nou rei quan era consagrat) fins al 428 (quan la reialesa fou abolida) i el daspet o cap de la cavalleria. Procopi esmenta una família armènia el 535 que anomena Aspetianoi que podrien ser els bagràtides (derivaria del seu títol d'«aspet») i Toumanoff diu que el nom Aspetuní fou un nom antic. Els bagràtides van reclamar un origen hebreu o més exactament davídic.

Els primers territoris (el Bagrevand o Bagravandene, del que agafen el nom) els haurien rebut de la dinastia oròntida d'Armènia. En el moment de la conversió d'Armènia, al llindar del , els Bagràtides apareixen governant en diversos cantons a més del Bagrevand: Syspiritis (Sper), al mitjà Acampsis, amb el gran castell de Smbatawan (Baybert), i possiblement ja a Kogovit, a l'est del Bagrevand, dominat pel castell de Dariunq, que pertanyia als reis arsàcides, així com a Tamoritis (Tmoriq), al extrem més meridional de Vaspurakan, a la Corduena. En aquesta època també apareixen com a encarregats coronació hereditària dels Reis de la Gran Armènia (thagadir) i com a Guardians de les Muntanyes Moschics, i també porten el títol d'''Aspet (originalment, Mestre de Cavalleria), del que podria derivar el cognom Aspetuni, portat anteriorment per aquesta dinastia. Al  una branca de la família es va establir a Ibèria i hauria rebut dels reis el ducat d'Odzrkhe que van conservar fins al .

Entre el  i el , dotze prínceps Bagràtides van ocupar el càrrec de Príncep d'Armènia (o els seu equivalent), quatre d'ells completats per la cort de Constantinoble amb la dignitat de curopalata. En el període àrab, i en part en relació amb la insurrecció del 771-772 (en què Sembat VII Bagratuní, príncep dels Bagràtides i Líder Suprem d'Armènia, va perdre la vida), els Bagràtides van perdre Kogovit, Tmoriq i el seu control momentani de Vaspurakan davant els Artsrunís, però va adquirir dels Mamikònides la majoria de Taron, el sud de Tayk (Tao) i (vers 855/862) Bagravand; als Kamsarakan a través de compra) Arxarunik i Siracene, amb les ciutats de Bagaran i Ani, que havien de convertir-se en capitals dels Bagràtides, així com la Moxoene o Moq si bé aquesta fou posteriorment perduda davant els Artsrunís. El 885, la línia major de la casa (descendent de Sembat VII) va establir, en la persona d'Aixot V Bagratuní (Aixot I el Gran), la monarquia armènia, que estava inactiva des del 428 (quart Regne d'Armènia) i després va formar, a més de la branca principal dels Reis de Reis (després de 922/924) d'Ani, també les branques dels Prínceps de Taron (825/826 a 966/967) que fou més tard la dinastia romana d'Orient dels Taronita) i dels Reis de Kars (962-1067), els quals van abdicar a favor de l'Imperi Romà d'Orient, així com la dinastia dels Reis de Lori (titulats reis korikain de Taixir i Aghuània 982 1081; el títol d'Aghuània era nominal), que després del 1018 van seguir com a maliks durant altres dos segles més, i la de reis de Kakhètia (1029-1105), els territoris de les quals foren conquerits en la major part pel regne de Geòrgia (Kartli). La branca principal va arribar a la seva fi quan, el 1045, els romans d'Orient van intimar al rei Gagik II a l'abdicació a favor de l'emperador Constantí IX, concedint al rei en compensació un domini a Capadòcia i un palau a Constantinoble, i després el van assassinar.

La línia més jove (fundada pel germà de Sembat VII, Vassak Bagratuní) va passar a Ibèria després dels esdeveniments del 772 i va adquirir l'estat de la línia Guaràmida de la casa reial dels Cosròides Mihrànides (la Klardjètia); el 813, va adquirir, amb Aixot I, l'ofici hereditari de Príncep d'Iberia, a la qual la Cort Imperial va adjuntar la dignitat de curopalata; el 888, amb Adarnases IV, va restaurar la monarquia ibèrica inactiva des de 580; el 978, va heretar la Corona d'Abkhàzia (Còlquida o Georgia Occidental) i el 1008 Bagrat III va començar la unificació de totes les terres georgianes, assumint el 994 el títol de Rei de Reis, encara que va haver de renunciar a la Taoklardjètia a favor dels romans d'Orient. Aquesta línia Bagràtida va continuar, subdividida en diverses branques, per regnar fins a l'annexió per Rússia dels estats georgians al  i ha sobreviscut fins al dia d'avui.

 Principals senyors (nakharar) 
 Sembat I, aspet, citat el 314.
 Bagrat I, aspet, citat el 330 i el 353 (fill)
 Sembat II, aspet, citat el 367 i el 374 (fill)
 Sahak I, aspet, citat el 379 i el 387, sogre del rei Valarxak d'Armènia (governava la regió de Sper a la zona del riu Tshorok) 
 Swmbat III, aspet, ambaixador a Pèrsia el 420.
 Tiroç I († 450), nakharar.
 Sahak Bagratuní II († 482), aspet, cap de la rebel·lió del marzpanat d'Armènia 481-482.
 Sanpdiat I, aspet, citat el 505.
 Varaz-Tirots I
 Aixot I, nakharar el 555, aspet el 560, (fill)
 Pap, nakharar el 596 (fill)
 Manuel I, aspet abans de 560, mort jove (possible fill de Varaz-Tirots).
 Sembat IV Bagratuní I d'Armènia († 616), (fill) aspet el 595, marzban d'Armènia i d'Hircània (vers 599-607) 
 Varaz-Tirots II († 645), (fill), aspet el 616, marzban el 628, príncep d'Armènia el 645.
 Sembat V Bagratuní II d'Armènia, (fill), aspet, drongari, príncep d'Armènia de 645 a 653.
 Aixot II Bagratuní I d'Armènia (645 † 690), (fill), príncep d'Armènia de 685 a 689.
 Sembat († 705), (fill), nakharar de 703 a 705.
 Varaz-Tirots III († 670), (fill de Sembat V Bagratuní).
 Sembat VI Bagratuní (III) d'Armènia (fill), príncep d'Armènia de 691 a 705.
 Aixot III el Cec (vers 695 – † 761) (fill de Vassak Bagratuní, nebot probable de Sembat VI), príncep d'Armènia de 732 a 748.
 Sahak III († 761) (fill de Bagrat Bagratuní, cosí germà d'Aixot III), príncep d'Armènia de 755 a 761.
 Sembat VII Bagratuní i IV d'Armènia (vers 730 – † 775), (fill d'Aixot III el Cec, sparapet de 753 a 775.
 Aixot IV el Carnívor (vers 760 – † 826) (fill), I príncep dels prínceps d'Armènia de 806 a 826.
 Bagrat II Bagratuní († 851), f(fill), príncep de Taron (826-851), príncep dels prínceps d'Armènia (830-851). Tronc dels prínceps de Taron.
 Sembat VIII Bagratuní († 856) (germà), sparapet d'Armènia (826-856).
 Aixot V Medz († 890) (fill), príncep dels prínceps d'Armènia (862-884), rei d'Armènia (884-890).

Llavors apareixen dues branques: 
 La de Dariunq, dirigida per Varaz Sahak Bagratuní (fill de Sembat IV Bagratuní). El seu successor va ser el seu fill Sembat Bagratuní de Dariunq, senyor de Dariunq, i després el seu (fill?) Aixot II Bagratuní de Dariunq. Cap al 751, els Mamikonian van incorporar Taiq als seus dominis. Dariunq i Khelat van ser presos pels musulmans. Vaspurakan va caure en poder de la família Artsruní.

Més tard van dirigir la família Sembat VII Bagratuní (+775) i el seu fill Aixot IV Bagratuní (+826), i Vassak Bagratuní (germà de Sembat). Aquest darrer va adquirir Taron el 771 però la va perdre el 772 i va emigrar a Klardjètia (l'actual regió d'Ardahan) on va fundar la branca georgiana de la família amb el seu fill Adarnases de Tao com a duc de Tao (Taiq)

L'altra branca, sorgida d'un altre fill de Sembat V Bagratuní (i germà de Aixot II Bagratuní), suposadament Varaz-Tirots II, va obtenir Taron a l'inici del , i després va ser dirigida per Sahak IV Bagratuní (754-771) i el seu fill Aixot II Bagratuní de Taron (771). Taron fou incorporada el 771 als dominis de l'altra branca derivada de Vassak, pare d'Aixot III el Cec i després representada per fill d'aquest Vassak Bagratuní.

La branca principal, va continuar amb el ja anomenat Aixot IV Bagratuní que el 806 va ser reconegut gran príncep pel Califa

 Aixot IV Bagratuní (fill de Sembat V Bagratuní, gran príncep 806-826
 Sembat I Ablabas (fill) 826-854
 Bagrat I Bagratuní (germà, gran príncep a Khoit, Sassun i Taron) 830-851
 Aixot de Sper, gran príncep a Sper cap al 837
 Galabar Grigor Ichkhanikh, gran príncep a Sper cap al 851
 Aixot I el gran (fill de Sembat) 854-890
 Sembat I el màrtir (Nahadak) (fill) 890-914
 Aixot II Erkath (fill) 914-928/929
 Abas I primer rei (germà) 928/929-953, pare de Muixel, primer rei de Kars Reis d'Ani 
 Aixot III Olormadz (fill) 953-977
 Sembat II Tiezerakal (fill) 977-989
 Gagik I d'Ani (germà) 989-1020 
 Joan-Sembat d'Ani (fill) 1020-1040/1041
 Aixot IV Qadj 1021-1039/1040
 Sargis d'Ani (usurpador) 1040/1041-1042
 Gagik II d'Ani (fill d'Aixot IV) 1042-1045
 a l'Imperi Romà d'Orient 1045

Un net de David, anomenat Aixot V d'Ani (fill de Joan) va ser més tard governador d'Ani per compte de la dinastia shaddàdida.

 Reis de Kars 
 Muixel de Kars 961-984
 Abas I de Kars 984-1029
 Gagik Abas II de Kars 1029-1064 (passa a l'Imperi Romà d'Orient).

 Genealogia 
La genealogia segons els coneixements actuals. Un traç continuat és una filiació segura, discontinu és hipotètica.

 Bagràtides de Taron 
De Bagrat Bagratuní, gran príncep del 830 al 851 a Sassun, Khoit i Taron va sorgir la branca dels Bagràtides de Taron:
 Aixot I, senyor de Taron 851
 ocupació musulmana 851-858
 Aixot I (segona vegada) 858-863
 Gurguèn de Mardastan 863-c. 875
 Aixot I (tercera vergada) c. 875-878
 David de Taron (germà d'Aixot) 878-895
 Gurguèn de Taron (fill d'Aixot) 895-897
 ocupat pels Xaibànides el 897-898
 Aixot II de Taron (fill de David) pretendent 897-898
 Grigorigos (fill de Thornik que era germà de David) 898-923
 Bagarat Pankratios, senyor de Keltzene (fill) 923-940
 Thornik (fill d'Apoganem, germà de Grigorigos) senyor de Taron cap al 938
 Aixot III (germà) 940-966/967
 Gregori (fill) 966/967-968

De Sembat Ablabas, gran príncep del 826 al 854, va sorgir la rama de senyors de Mokq iniciada pel seu fill Sembat cap al 854.
 Sembat senyor de Mokq 854-?
 Muixel de Mokq (fill) ?-896
 Gregori (fill) 896-després del 918
 Gurguèn (germà
 Zaphanik (parentesc desconegut) cap al 985

I d'Aixot I, gran príncep del 854 al 890, va sorgir la rama dels reis de Bagaran, iniciada pel seu fill Shapuh
 Shapuh, senyor de Bagaran i Kolb 890-921
 Aixot, senyor de Bagaràn y Kolb (921-922) i rei de Bagaràn 924-936 (+936)

I del rei Aixot III Olomudz d'Ani va sorgir una altra dinastia real la dels reis korikain de Lori que van subsistir fins al  i que també van portar el títol de Reis de Taixir.

 Gurguèn I, senyor de Taixir (fill d'Aixot III) 977-980, rei de Taixir' 980-989
 David Anholin conegut com a Gurguèn II (fill) 989-1048
 Gurguèn III Ciríac I (fill) 1048-1089
Es casa amb una filla del rei Ciríac III de Kajetia i ambdós seran el tronc dels Bagràtides de Taixir reis korikain de Lori.

 Bibliografia 
 Christian Settipani, Continuité des élites à Byzance durant les siècles obscurs. Les princes caucasiens et l'Empire du VIe au IXe siècle'', París, 2006, 634 pàgines, 
 Article a Encyclopaedia Iranica

Vegeu també 
 Bagrationi

Referències

Enllaços externs 

 Reis d'Armènia (Bagràtides) al lloc de la Foundation for Medieval Genealogy