Berenguer d'Anoia

Berenguer d'Anoia (Inca, cap a 1300) va ser un preceptista i trobador del  del qual es tenen molt poques dades biogràfiques. Les principals informacions les dona ell mateix en un acròstic i un telèstic combinats que apareix en el poema inicial de la seva única obra coneguda el Mirall de trobar. Així gràcies a això sabem que era nascut a Inca i els seus pares eren, molt possiblement, de Sant Sadurní d'Anoia com es desprèn del fragment següent.

La seva cronologia se situa amb dificultat atès que la seva obra adapta a la poesia trobadoresca la poètica d'Isidor de Sevilla, és independent de la resta de preceptistes baix-medievals i els exemples poètics que retreu són dels segles XII i principis del XIII (necessàriament molt anteriors al seu naixement), així per a Pietro Palumbo (1955) la seva cronologia s'hauria de situar entre les Regles de Trobar (1293-95) i la redacció de les Leys d'amor (1328-56), mentre que per a Jaume Vidal i Alcover (1984) l'obra correspon al primer terç del , a partir dels següents indicis:
 El manuscrit més antic que es conserva és una còpia de finals del , el qual presenta evidents errors de transcripció per part del copista, indici que es tracta d'una còpia tardana.
 La preceptiva s'insereix entre les clàssiques, ja que és absent d'influències del Consistori de Tolosa.

També és un indici el fet que es documentin individus de llinatge d'Anoia (de Noya i Noya) a Inca i a la parròquia de Santa Eulàlia (Ciutat de Mallorca) al l'entorn del primer terç del ; en aquesta darrera localització hi ha un Berenguer de Noya documentat el 1336, tot i que és aventurat identificar-lo amb l'autor.

Mirall de trobar 
El tractat està escrit en català, la prosa, i en occità, la poesia, i a diferència dels de Ramon Vidal de Besalú o de Jofre de Foixà, predomina el caràcter poètic i retòric per damunt del gramatical. El seu llibre comença amb un pròleg on dona notícies sobre si mateix i es divideix en quatre parts que estudien les formes retòriques, els errors principals de la versificació, etc. Tot això il·lustrat amb exemples extrets de les composicions dels trobadors, que no sempre són citats de forma correcta.

Berenguer d'Anoia no té una obra pròpia diferenciada, per bé que alguns exemples del seu tractat poden ser de creació personal, com el fragment de a continuació.

Es tracta d'una brevíssima alba religiosa que no és segur que correspongui a Berenguer d'Anoia: podria ser un fragment que el trobador va recollir per il·lustrar un aspecte del seu Mirall de trobar. Sigui com sigui, fixeu-vos en la seva condensació expressiva i en com encara avui podria servir com a reflexió religiosa.

Reconeixements 
 Un Institut d'Educació Secundària d'Inca porta el seu nom.
 Té un carrer dedicat a Inca.
 La secció local de l'Obra Cultural Balear d'Inca concedeix anualment els premis Berenguer d'Anoia.

Referències 
 Els trobadors catalans, amb la seua autorització.
 Martí de Riquer / Antoni Comas, Història de la literatura catalana, Barcelona: Ariel, 1964 (5a ed. 1993), vol. 1, p. 194-196

Enllaços externs 
 Poesia de Berenguer d'Anoia a RIALC

Escriptors balears medievals en català
Escriptors balears medievals en occità
Escriptors inquers
Trobadors
Poetes mallorquins
Compositors mallorquins
Poetes balears històrics
Escriptors mallorquins en català
Artistes mallorquins històrics