Typografie

Typografie je umělecko-technický obor, který se zabývá tiskovým písmem. Dělí se na mikrotypografii a makrotypografii. Mikrotypografie se zabývá uměleckou tvorbou písma. Makrotypografie se zabývá umístěním písma na stránku, proporcemi titulků, textů a ilustrací, v češtině se tradičně nazývá grafická úprava.

Dějiny typografie 
Dějiny typografie ve vlastním slova smyslu začínají na přelomu středověku a novověku kolem poloviny 15. století. Nejčastěji se za vynálezce označuje Johannes Gutenberg, který v Mohuči v roce 1448 uvedl do provozu knihtisk z dřevěných matric.  V tomto období experimentovali s tiskem také další umělci, například v Avignonu, Benátkách nebo v Toskánsku. Během velmi krátkého období nástupu novověku na konci 15. století a v prvních dvou desetiletích století šestnáctého došlo ke vzniku dvou základních forem latinského písma, a to písma humanistického a novogotického. V českých zemích se etablovaly knihtiskárny velmi časně, nejprve roku 1468 tiskem Trojánské kroniky v Plzni a v dalším desetiletí v Praze.

Novogotické písmo bylo odvozeno ze středověkého gotického písma. Od 16. století se v německých písemnostech konstituovaly tři základní druhy novogotického písma: kreslené novogotické písmo neboli fraktura (Frakturschrift; resp. ranější kurzíva fraktury švabach), zběžnější novogotické polokurzívní písmo neboli kanzlei (Kanzleischrift) a novogotické kurzívní písmo neboli kurent (Kurrentschrift), který vyhovoval potřebě rychlého psaní a čitelnosti a stal se druhem základním. V českých písemnostech používání novogotického písma přetrvalo přibližně do poloviny 19. století, v německy psaných až do roku 1941, kdy bylo úředně zavedeno humanistické písmo.

V době zrodu humanistického písma považovali humanisté psaní antických děl novogotickým písmem za barbarství. V roce 1465 Konrad Sweynheim a Arnold Pannartz vydali Ciceronův spis De oratore antikvou (Antiqua, anglicky Roman). Tím začíná v typografii renesance (anglicky Old Style), která vydržela až do počátku 18. století.
 
Antikva nebyla původně používána pro církevní a právnická díla, ale rozšířila se všude kromě Německa. Od roku 1501 Aldus Manutius produkoval masové a laciné edice knih v kurzívě. Jeho produkce byla čtyřikrát větší, než bylo obvyklé, čímž skončilo období prvotisků. Kolem roku 1540 ustalo období experimentů s písmy a kolem roku 1550 přestala být kurzíva standardním písmem a začala mít pouze vyznačovací funkci.

Novým obdobím zásadního rozvoje typografie bylo baroko (anglicky Transitional, 1722–1763), de facto tedy rokoko. Vyznačuje se v písmu větším kontrastem mezi širokými dříky písmen a úzkými liniemi a důsledným oddělováním titulků, odstavců a sloupců textu od marginálií s využitím grafických odrážek a ornamentálních dekorací. Po baroku následoval klasicismus (anglicky modern types, 1788–1820), který pod vlivem objemných tisků encyklopedií ještě zvýšil technický charakter písma a kontrast mezi tenkými a tlustými liniemi. Písmo je užší a sklon přímější. Pak započal úpadek (1820–1888), zapříčiněný překotným vývojem průmyslové výroby a novinové produkce.

Obnova estetické kvality typografie započala na přelomu 80. a 90. let 19. století v Anglii soukromými tisky bibliofilií a v celé Evropě byla dokonána, když bylo nově vyryto písmo Caslon pro časopis The Imprint. 20. století je eklektické; těží z renesance, baroka i klasicismu. Přelomovým obdobím bylo pro typografii nejprve zrušení ruční sazby a jejím nahrazení fototiskem.

Druhý a zásadní zlom v dějinách typografie nastal zavedením digitálního tisku koncem 20. století. Dosavadní typy krásného písma se zprvu drasticky redukovaly podle omezených možností výstupní techniky (tiskárny a monitory s nízkým rozlišením). S dalším technickým pokrokem se v posledních letech postupně vrací estetické normy typografie, ovšem nemají již masové měřítko tisku na papíře, nýbrž pronikají více do elektronických médií.

Proslulí světoví typografové 
 Nicolas Jenson (1420–1480) byl původem Francouz, tiskař v Benátkách. Edicí Ciceronových Epistolae ad Brutum (1470) obnovil antikvu do dnešní podoby.
 Claude Garamond (1499–1561) byl francouzský typograf. Jeho písma byla od roku 1531 do roku 1680 vzorem.
 William Caslon (1692–1766) byl anglický písmolijec. Svá písma vytvořil v 20. letech 18. století.
 John Baskerville (1706–1775) byl tiskař v Birminghamu.
 Pierre Didot
 Giambattista Bodoni (1740–1813) byl italský typograf. Své slavné písmo vytvořil v roce 1790.
 Frederic William Goudy (1865–1947) byl americký tiskař. Jeho nejslavnějším písmem je Goudy Old Style.
 William Addison Dwiggins (1880–1956) byl žákem Goudyho. Vytvořil pro Linotype tato písma: Caledonia, Electra, Eldorado a Metro.
 (Arthur) Eric (Rowton) Gill (1882–1940) byl anglický tiskař. Nejslavnější je jeho Gill Sans Serif (1927).
 Stanley Morison (1889–1967) byl anglický tiskař Monotype Corporation. Autor písem Bembo, Bell a Times New Roman (1932).
 Jan Tschichold (1902–1974)
 Emil Ruder (1914–1970) byl švýcarský typograf.
 Hermann Zapf je autor písem Palatino a Optima.
 Matthew Carter (* 1937) je autorem písem Verdana, Georgia a Tahoma.
 Vincent Connare je autor písem Trebuchet a Comic Sans.
 Carol Twombly je známá především pro její fonty v rámci Adobe Originals

Významní čeští typografové

Zakladatelé v období humanismu 
 Jiří Melantrich z Aventina – zakladatel české humanistické typografie, vydavatel ilustrované české bible
 Georgius Nigrinus, též Jiří Černý z Černého mostu
 Daniel Adam z Veleslavína – vydavatel knih a prvních českých kalendářů

Národní obrozenci 
 Josef Mánes – autor iniciál a ilustrací k Rukopisu zelenohorskému a Rukopisu královédvorskému
 Mikoláš Aleš
 Adolf Kašpar

Česká moderna 
 František Kobliha
 Vojtěch Preissig (1873–1944) se proslavil zejména písmem Preissigova antikva, z dalších realizací stojí za zmínku plakátové písmo použité na plakátové kampani za svobodu Československa a také písmo Butterick.
 Josef Váchal – navrhl, vyřezal, vysázel a vytiskl písmo a ilustrace svých knih, nejvýznamnější je Šumava umírající a romantická.
 Oldřich Menhart (1897–1962) je autorem řady písem, u nichž se projevuje jeho zájem o kaligrafii: Menhartova antikva, Menhartova romana, Figural, Victory, Manuscript, Česká unciála, Monument, Parlament, Standard, Triga aj.

Typografové 1. poloviny 20. století 
Z nich se zejména profilovala generace zakladatelů tisků z období po vyhlášení samostatnosti Československa:
 František Kysela (1881–1941) – je autorem mnoha grafických úprav knih a české antikvy, která se nedočkala realizace
 Vratislav Hugo Brunner (1886–1928) – roku 1915 nakreslil českou antikvu, která nebyla nikdy odlita
 Jaroslav Benda (1882–1970) – je autorem plakátového písma Romana, Italika a mnoha bibliofilských tisků
 Slavoboj Tusar (1883–1950) – je autorem plakátového písma Tusar.
 Karel Dyrynk – autor písma Malostranská kurzíva
 František Muzika (1900–1974) je autorem řady písem, odvozených především z renesanční antikvy, sestavil objemnou dvoudílnou knihu Krásné písmo.
 Cyril Bouda
 Karel Svolinský – autor písma Máj z roku 1924
 Josef Týfa (1913–2007) – nakreslil písma Týfova antikva (1959–60), Amos, Juvenis a Academia, podílel se na vzniku písma Kolektiv.
Gustav Möser (1913–2000?)

Typografové od roku 1950 
 Jiří Blažek (1923–2017) navrhl písma Cancellaresca Blanca (1960) a Old style Delineavit (1962)
 Milan Hegar (1921–1987) je autorem řady knižních písem
 Jiří Rathouský – vtiskl podobu písmu a grafice staveb pražského metra.
 Oldřich Hlavsa – autor dvou svazků přehledu české typografie, vydaného ve spolupráci s Karlem Wickem, a to: Typographia 1, SNTL Praha 1976; Typographia 2, SNTL Praha 1981.
 Jan Solpera (* 1939) navrhl písma Insignia (nově Solpera) a Areplos.
 Clara Istlerová (* 1942) navrhla své písmo

Současní typografové 
 František Štorm (* 1966) je první český písmař digitální éry. Ve své písmolijně vydává transkripce písem českých i světových typografů a také vlastní abecedy, mj. Baskerville, Walbaum, Anselm, Serapion, Sebastian, Andulka, Teuton, Metron, Týfa atd.
 Tomáš Brousil (* 1975) je typograf nové generace, autor písem Botanika, Dederon, Gloriola, Bistro Script aj. Mimo jiné je také autorem korporátních písem Novatica, Seznam Text, Seznam Script a mnoha dalších.
 Radana Lencová (* 1975) – autorka písma Comenia Script.

Písmolijny 
 American Type Foundry (ATF)
 Bitstream Inc.
 Grafotechna n. p.
 Hoefler & Frere-Jones
 International Typeface Corporation (ITC)
 Linotype Company – na Linotype měla patent z roku 1884.
 Monotype Corporation – na Monotype měla patent z roku 1887.
 Storm Type Foundry
 Suitcase Type Foundry
 Type Together
 Typejockeys
 URW++ Design & Development

Písmomalířství 
Písmomalířství je řemeslo, které se zabývá malbou nápisů různým písmem na různé materiály. Písmomalíři jsou tedy řemeslníci, kteří velmi často ve své praxi realizují poznatky získané nejen z malířství a natěračství, ale také z oboru typografie. Písmomalířství je patrně na ústupu, neboť mnoho nápisů se v současnosti vytváří jiným způsobem (např. lepí se ve formě samolepicích prvků vytvářených počítačem apod.).

Odkazy

Reference

Související články 
 Bibliofilie
 Desktop publishing
 Lorem ipsum
 Paleografie
 Písmová osnova
 Rodina písma
 Seznam fontů
 Typografický bod
 Vdovy a sirotci

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 
 www.typo.cz – rozsáhlý český portál věnovaný současnému typografickému oboru
 www.typomil.com – písmo a typografie, kompozice, pravidla české sazby a typografie na webu
 Typofilos – weblog věnovaný současné typografii
 www.magtypo.cz – časopis o současné typografii, grafickém designu a vizuální komunikaci, vychází v češtině a angličtině
  – světové dění v typografii
 UČJ
 ČSN 01 6910
 Oborová norma 88 2503 z roku 1974 

 
Umění
Písmo