alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
114



Události 
 Římský císař Traianus připojil k Římské říši Arménii

Úmrtí 
 Partamasiris, arménský král sesazený římským císařem Traianem

Hlavy států 
 Papež – Alexandr I. (105/106/107/109–115/116)
 Římská říše – Traianus (98–117)
 Parthská říše – Pakoros (77/78–114/115) + Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
115



Události 
 Traianus připojil Mezopotámii k římské říši
 Židé na Kypru a v Egyptě povstali proti římské říši (Quietova válka)
 V prosinci bylo v Antiochii zemětřesení

Hlavy států 
 Papež – Alexandr I. (105/106/107/109–115/116) » Sixtus I.? (115/116–125)
 Římská říše – Traianus (98–117)
 Parthská říše – Pakoros? (77/78–114/115) + Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
116



Události 
 Římský císař Traianus posunul hranice Římské říše až k Perskému zálivu, Římská říše dosahuje své největší rozlohy – 6 500 000 km²
 Traianus sesadil parthského krále Osroa z trůnu a na jeho místo dosadil Parthamaspata

Hlavy států 
 Papež – Alexandr I.? (105/106/107/109–115/116) » Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Traianus (98–117)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
117



Úmrtí 
 8. srpna – Traianus, římský císař (* 18. září 53)

Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Traianus (98–117) » Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
118



Události 
 Římský císař Hadrianus se vzdal východních provincií Arménie, Mezopotámie a Asýrie, které Římská říše získala v letech 114–116 za vlády císaře Traiana

Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
119



Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
120



Vědy a umění 
 Císař Hadrianus zahájil módu krátkých plnovousů u mladých mužů. Do té doby se tváře hladce vyholovaly.

Úmrtí 

 Onkelos, autor targumu zvaného Targum Onkelos (* ?)

Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
121



Události 
 stavba Hadriánova valu

Narození 
 26. duben – Marcus Aurelius, římský císař a filosof († 17. března 180)

Úmrtí 

 Cchaj Lun, vysoký čínský úředník a ministr, který je v čínské tradici považován za vynálezce papíru (* asi 50)

Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
122

Rok 122 (CXXII) byl nepřestupný rok, který podle juliánského kalendáře započal středou. V té době byl tento rok znám jako Rok konzulátu Avioly a Neratia, nebo jako rok 875 Ab urbe condita (tj. 875 let od založení Říma). Označení roku číslem 122 bylo zavedeno až ve středověku, kdy Evropa začala používat systém Anno Domini (leta páně). 

Podle židovského kalendáře došlo k přelomu let 3882 a 3883.

Události 

 Římský císař Hadrianus nařizuje postavit stosedmnáctikilometrovou zeď, aby označil hranice Římské říše na severu. Hadriánův val, jméno, pod kterým je zeď známá dodnes, zanechal Kaledoňany, Pikty a další kmeny na pobřeží. 
 Hadrianus se vzdává území dobytých ve Skotsku
 Vindolanda, pevnost pomocné římské armády v severní Anglii, byla obsazena sedmou kohortou, skládající se z Batavů.

Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

2. století
123



Události 
 požár a následná přestavba Pantheonu

Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
124



Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
125



Hlavy států 
 Papež – Sixtus I. (115/116–125) » Telesforus? (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
126



Narození 
 1. srpna – Pertinax, římský císař († 28. března 193)

Hlavy států 
 Papež – Telesforus? (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
127



Hlavy států 
 Papež – Telesforus? (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Vima Kadphises (113–127) » Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
898



Události 
Mojmír II. vyslal poselství do Říma k papeži a žádal ho o obnovení velkomoravského biskupství.

Hlavy státu 
 České knížectví – Spytihněv I.
 Velkomoravská říše – Mojmír II.
 Papež – Jan IX.
 Anglie – Alfréd Veliký
 Mercie – Æthelred (879–911)
 Skotské království – Donald II.
 Východofranská říše – Arnulf Korutanský
 Západofranská říše – Odo Pařížský – Karel III. Bláhový
 Uherské království – Arpád
 První bulharská říše – Symeon I.
 Kyjevská Rus – Oleg
 Byzanc – Leon VI. Moudrý
 Svatá říše římská – Arnulf Korutanský

Externí odkazy 
 

 
9. století
128



Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
129



Narození 
 Galén († 200/216)

Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Osroés? (108–128/129) + Vologaisés III. (111/112–147/148, vzdorokrál?)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
130



Narození 
 22. září – Claudius Galén, římský lékař a filosof, († 199)
 Aristides – otec církve
 Irenej z Lyonu – apoštolský otec

Úmrtí 
 pravděpodobně Gaius Suetonius Tranquillus (nejpozději 140), římský polyhistor (* okolo 75)

Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
Bedřich z Talenberka

Bedřich (Fridrich) z Talmberka (Talenberka, Tallenberka) na Vlašimi (pol. 16. stol. – 13. října 1643).

Poslední prezident apelačního soudu před Bílou horou. Přísahu složil 21. října 1616. V tomto úřadě setrval i po bitvě na Bílé hoře (v době druhého stavovského povstání tuto funkci nezastával). Také zasedal ve vyšetřovací císařské komisi nad zatčenými povstalci. Byl velmi obávaný, nemilosrdně pronásledoval nekatolické rebely takovým bezohledným způsobem, že proti sobě dokonce popudil i katolíky. Roku 1621 půjčil císaři peníze, které se mu vrátily v podobě velkého množství získaných statků. Roku 1627 se stal přísedícím reformačního soudu ve věcech náboženských. Po dvacetisedmileté službě jako prezident rady nad apelacemi byl za své horlivé vyšetřovací služby po Bílé hoře jmenován roku 1636 nejvyšším zemským komorníkem a v roce 1638 nejvyšším zemským hofmistrem.

Byl pochován v pražské Loretě na Hradčanech.

Majetek 
Vlastnil Vlašim, Domašín, Věžníky, Rataje nad Sázavou a Tekov.

Rodina 
Oženil se s Marií Benignou Popelovou z Lobkowicz z duchcovské větve († 1634, pochována 1. 12. 1634 u Panny Marie Sněžné v Praze), dcerou Jana Václava Popela z Lobkowicz (28. 2. 1561 – 16. 12. 1608) a jeho první manželky (sňatek 10. 2. 1586) Johany Dašické z Barchova (kolem 1560 – 1592).

Reference 

Talenberka, Bedřich z
Čeští hofmistři
Karlštejnští purkrabí
Čeští komorníci
Čeští sudí
Prezidenti rady nad apelacemi
Talenberka, Bedřich z
Talenberka, Bedřich z
Muži
Pohřbení na Hradčanech
Apoštolští Otcové

Apoštolští Otcové jsou církevní spisovatelé nejstarších dějin křesťanství.

V užším smyslu označuje ty rané církevní spisovatele, kteří znali anebo mohli znát apoštoly. Tento výčet zahrnuje tři spisovatele:
 sv. Klement Římský († asi 101)
 sv. Ignác z Antiochie († asi 106)
 sv. Polykarp ze Smyrny († mezi 155 a 167)

V širším smyslu tento pojem zahrnuje církevní spisovatele konce 1. a první poloviny 2. století.

Vznik pojmu 
Toto označení nalézáme již na konci 2. století, neboť sv. Irenej z Lyonu (140–202) hovoří o Polykarpovi jako o „apoštolském“. Do běžného patrologického slovníku však slovo proniklo teprve v 17. století. Učený laik Jean-Baptiste Cotelier roku 1672 vydal Díla svatých Otců, kteří žili v apoštolské době a 2. vydání tohoto díla nazval Apoštolští Otcové.

Seznam apoštolských Otců 
Cotelier vydal spisy těchto pěti autorů:
 sv. Klement Římský
 sv. Ignác z Antiochie
 sv. Polykarp ze Smyrny
 sv. Barnabáš: vlastně Pseudo-Barnabáš, neboť autor listu zůstává neznámý
 Hermas, autor Pastýře Hermova

Záhy se k těmto autorům začali počítat další dva:
 neznámý autor Listu Diognétovi
 Papias z Hierapole

Objevy konce 19. století a začátku 20. století tento soupis rozšířily:
 Didaché objevena 1883
 Ódy Šalomounovy objeveny 1905

Vliv apoštolských Otců 
Starověká křesťanská literatura nám dává poznat, že až do 4. století byla díla apoštolských Otců obecně známa, čtena a velmi ceněna. Ve 4. století však jejich význam začal upadat a to zvláště kvůli skutečnosti, že neměli význam pro „velkou teologii“, která v této době zažívala svůj zlatý věk. Během středověku byli pak apoštolští Otcové téměř zapomenuti.

Nová vlna zájmu o apoštolské Otce přišla s protestantskou reformací v 16. století, kdy se reformátoři při své snaze odštěpit od společenství s římskou církví tázali, jaká byla víra církve v prvních staletích a zda ji římská církev věrně zachovala.

Význam těchto autorů pro dnešní teologické a historické bádání spočívá v jejich časové (případně i lidské) blízkosti apoštolům coby učedníkům Ježíše Krista. Církev je považuje za nejstarší svědky tradice víry, která k těmto apoštolům sahá, a která podle jejího učení zůstává neporušená. Spisy těchto spisovatelů jsou tak svědectvím o životě křesťanů na přelomu 1. a 2. století.

Literatura 
 Spisy apoštolských Otců. Praha: Ústřední církevní nakladatelství, 1971.
 Spisy apoštolských Otců. Varcl, L.; Drápal, D.; Sokol, J. [tr., ed.]. Praha: Ústřední církevní nakladatelství, 1986.
 Spisy apoštolských Otců. 2. vyd. Varcl, L.; Drápal, D.; Sokol, J. [tr., ed.]. Praha: Kalich, 2004. .
 PETERS, G. I padri della Chiesa. Vol. 1. 2. ed. Roma: Borla, 1984. .
 QUASTEN, J. Patrology. Vol. 1. Allen, Texas: Christian Classics, 1997. .

Související články 
 Církevní otcové
 Apoštol
 Poapoštolská doba
 Dějiny křesťanství

Externí odkazy 
 Spisy apoštolských Otců

 
Starověcí lidé
Dějiny církve
Křesťanští teologové
Křesťanská teologie
Polykarp ze Smyrny

Svatý Polykarp ze Smyrny též řecky Polykarpos (asi 69 – 23. února 155/22. února 156 ve Smyrně, dnešní İzmir v Turecku) byl smyrnenský biskup a mučedník rané církve. Je počítán mezi apoštolské otce.

Život a působení 

Údaje o Polykarpově životě pocházejí zejména od Irenea (buďto přímo z jeho spisu „Proti herezím“, Adversus haereses, nebo zprostředkovaně v Církevních dějinách Eusebia z Caesereje). Irenej v listu Florinovi uvádí, že jej osobně viděl a slyšel při svém pobytu v Asii.
Víme, že Polykarp napsal před rokem 117 list Filipským, Ignác z Antiochie Polykarpovi adresoval jeden ze svých listů a zmiňuje se o něm i ve svých listech Efezanům a Magnesanům. Dochováno je také „Umučení Polykarpovo“, pojednávající o Polykarpově mučednické smrti ve Smyrně, a pozdní Vita Polykarpi, obsahující ovšem nejisté životopisné údaje.

Polykarp pořídil opisy ignatiovských dopisů, k nimž přičinil výše zmíněný vlastní list Filipským. Ten se dochoval řecky jen v prvních 9 kapitolách, ostatek latinsky.

Polykarp zřejmě patřil mezi učedníky Janovy (vede se diskuse, zda šlo o autora čtvrtého evangelia, tedy Jana Evangelistu či presbytera Jana, považovaného za autora např. 2. listu Janova) a setkal se i s dalšími křesťany, kteří viděli Ježíše Krista. Podle Tertulliána a Hieronyma jej tento Jan také ustanovil biskupem v Malé Asii. Polykarp se měl dožít vysokého věku, viz „Umučení Polykarpovo“ (Mart. Polyc. 9): „Osmdesát šest let sloužím (Kristu) a v ničem mi neukřivdil, jak mohu potupit svého Krále, jenž mne vykoupil?“

Polykarp navštívil Řím (rok 154), kde jednal s papežem Anicetem o datu slavení Velikonoc, neboť praxe maloasijských církevních obcí byla odlišná od praxe římské. K dohodě nedošlo, nicméně se měli rozejít v míru.

Polykarp spolu se svými bratry z Asie kladl svátek na 14. den židovského měsíce Nisanu, to jest na den prvního úplňku po jarní rovnodennosti. Římský sbor naopak slavil smrt Páně v pátek a vzkříšení v neděli, která nejblíže následovala po 14. Nisanu.

Zemřel jako mučedník (upálen) ve Smyrně, snad roku 155/6 (podle údaje v Umučení Polykarpa, Mart. Polyc. 21), nebo 167 (podle Eusebiovy Kroniky). Líčení jeho mučednické smrti se dochovalo v dopise smyrenské obce, adresovaném maloasijskému městu Filomélion. Dopis smyrenské obce (sepsaný zřejmě očitým svědkem nedlouho po Polykarpově smrti) je považován za jeden z prvních martyrologických textů, který se stal vzorem pro další texty tohoto žánru.

Svátek 
Sv. Polykarp je uctíván katolickou i pravoslavnou církví. Svátek sv. Polykarpa se v liturgii slaví 23. února.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Ottův slovník naučný, heslo Polykarp. Sv. 20, str. 179
 Spisy apoštolských otců (vyd. D. Drápal). Praha: Kalich 2004

Související články 
 Apoštolští Otcové
 Ignác z Antiochie
 Mučedník
 Výpočet data Velikonoc
Seznam světců a mučedníků katolické církve

Externí odkazy 
 
 Ignatios Polykarpovi
 List sv. Polykarpa Filipanům
 Umučení sv. Polykarpa

Římskokatoličtí svatí
Pravoslavní svatí
Anglikánští svatí
Starověcí světci
Křesťanští mučedníci
Křesťanští teologové
Apoštolští Otcové
Biskupové starověku
Křesťanští konvertité
Narození v 1. století
Úmrtí ve 2. století
Úmrtí ve Smyrně
Muži
Naučení

Naučení je pojem používaný ve středověkém a raně novověkém městském právu. Soudy méně významných měst si při řešení obtížných případů vyžadovaly od soudů měst významnějších naučení jako jakýsi rozbor či návod. Soudy měst, ke kterým se obracely pro naučení, byly nazývány jako tzv. vrchní práva. 

V českých zemích se v této oblasti projevovaly vlivy dvou oblastí městského práva – oblast práva magdeburského (severoněmecký právní okruh) a norimberského (jihoněmecký právní okruh). U severoněmeckého okruhu byly vrchními právy především Litoměřice, Olomouc a Opava, v jihoněmeckém Cheb, Staré Město pražské, Jihlava a Brno. Kromě toho ale bylo možné až do roku 1387 brát naučení i v Magdeburku či Norimberku, kdy byla tato možnost Václavem IV. zakázána a byla k tomu stanovena jen domácí města. V oblasti magdeburského práva byly takovým vrchním právem určeny Litoměřice pro Čechy a Olomouc pro Moravu, v oblasti práva norimberského to bylo Staré Město pražské a na Moravě Brno. Právo staroměstské se dále vyvíjelo v již čistě české městské právo, proto také posloužilo jako podklad pro Koldínovu kodifikaci městského práva.

Právní dějiny
Městské právo
131



Události 
 římský císař Hadrianus založil na místě Jeruzaléma město Aelia Capitolina; Židům je povolen vstup jen jeden den v roce (den nářků nad zničením Chrámu)

Narození 
 Galén, jeden z nejvýznamnějších starověkých lékařů

Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
Katolické listy

Termínem Katolické listy se označují ty dopisy Nového zákona, které nejsou připisovány svatému Pavlovi. Slovo katolický má zde svůj původní význam, tj. „(vše)obecný“, neboť tyto listy, připisované jiným apoštolům, nejsou adresovány některé konkrétní komunitě (jako v případě listů sv. Pavla), takže jsou chápány jako „obecné“ (katolické), určené všem místním církvím. V starších verzích byly někdy označovány jako epistolae canonicae, ve starších českých překladech tedy „kanonické listy“ nebo „kanoniky“.

Jsou to následující knihy:

Vezmeme-li doslova význam slova „katolický“, pak sem listy 2. a 3. Janův nepatří, neboť jsou psány konkrétním adresátům. Do této skupiny byly zařazeny patrně spolu s 1 Jan.

 
Biblické knihy
132



Události 
 v Palestině propuká povstání Židů, které vede Šimon Bar Kochba (potlačeno v roce 135)

Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
133



Narození 
 30. ledna – Didius Iulianus, římský císař († 2. června 193)

Úmrtí 
 ? – Afra z Brescie, světice

Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
134



Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
135



Události 
 Římané rozdrtili povstání Šimona Bar Kochby 
Za vlády císaře Hadriana došlo k znovu vybudování Jeruzaléma jako římského města s názvem Colonia Aelia Capitolina. 
 Vyvrácení židovského království Římany.

Úmrtí 
 Šimon bar Kochba, vůdce židovského protiřímského povstání (* ?) 
 Akiva, jeden z hlavních kodifikátorů textu Mišny (* cca 50)

Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
136



Hlavy států 
 Papež – Telesforus (125/128–136/138) » Hyginus? (136/138–140/142)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
137



Hlavy států 
 Papež – Telesforus? (125/128–136/138) » Hyginus? (136/138–140/142)
 Římská říše – Hadrianus (117–138)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
138



Úmrtí 
 10. červenec – Hadrianus, římský císař vládnoucí od roku 117 až do své smrti (* 24. ledna 76)

Hlavy států 
 Papež – Telesforus? (125/128–136/138) » Hyginus (136/138–140/142)
 Římská říše – Hadrianus (117–138) » Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
139



Hlavy států 
 Papež – Hyginus (136/138–140/142)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
140



Události 
 prvá zmínka o Dublinu (Eblana) v díle Klaudia Ptolemaia

Narození 
 sv. Irenej z Lyonu

Úmrtí 
 Decimus Iunius Iuvenalis, římský satirik (* 60)
 sv. Papiáš z Hierapole, apoštolský otec

Hlavy států 
 Papež – Hyginus (136/138–140/142) » Pius I.? (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
141



Hlavy států 
 Papež – Hyginus? (136/138–140/142) » Pius I.? (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století
142



Události 
 Římané začínají budovat Antoninův val (dokončeno 144)

Hlavy států 
 Papež – Hyginus? (136/138–140/142) » Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
143



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
144



Události 
 dokončen Antoninův val (začátek stavby 142)

Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

2. století
Žurnál

Žurnál (journal) (francouzské slovo, které znamená noviny nebo deník) je novinářský produkt, nebo zvláštní forma denního záznamu nebo záznamu o nějaké činnosti.

Žurnál jako novinářský produkt je deník – noviny, které vycházejí denně a které obsahují především zprávy o aktuálních událostech. V angloamerickém prostředí se často žurnál používá ve stejném významu jako magazín. Často se jako žurnál označuje i tiskovina, která vychází pravidelně v jiné periodě – například měsíčník. Důležité je, že žurnál nabízí informace o aktuálních událostech.

Jako forma denního záznamu žurnál obsahuje chronologické záznamy o tematicky orientovaných událostech. Např. lodní deník, směnový deník, v počítačích to mohou být záznamy o průběhu zpracování apod.

Související články 
 Žurnálovací systém souborů
 Log (počítač)
 Časopis

Žurnalistika
Noviny
145



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
Václav Beneš Optát

Václav Beneš Optát z Telče (konec 15. století Telč – před 30. března 1559, Mostkovice) byl utrakvistický kněz, spoluautor první české gramatiky, překladatel Nového zákona do češtiny.

Václav Beneš Optát, původem z Telče, působil od roku 1520 v Německu jako katolický kněz, ale záhy přestoupil k utrakvistům. Václav Meziříčský z Lomnice jej ještě před rokem 1530 povolal do Náměšti nad Oslavou jako vychovatele svých synů. Zemřel roku 1559 v Mostkovicích u Prostějova. Od roku 1946 je po něm pojmenována ulice Optátova v městské části Brno-Jundrov.

Kvůli plánovanému překladu Nového zákona Václav Beneš Optát spolu s Petrem Gzelem z Prahy napsali Ortographii, první samostatnou část nejstarší české gramatiky, tj. Grammatiky české v dvojí stránce. Z tohoto díla vychází roku 1535 jeho další spis Isagogicon, obsahující základy fonetiky, čtení a také jednu z prvních českých početnic, vydanou roku 1548 samostatně pod názvem Knížky Početní na rozličné Koupě v nové vytištěné.

Překlad Nového zákona 
V roce 1533 vyšel tiskem Optátův a Gzelův překlad Nového zákona Nový Testament založený na Erasmově řecko-latinském textu. Posloužil si také bohatě Erasmovými spisy Annotationes (s podrobnými výklady významů biblických výrazů) a Paraphrases (volné přetlumočení novozákonních dějů a křesťanské nauky). Díky tomu mohl Optát poskytnout zcela nový překlad mnohých výrazů. Optát konzultoval současně i Lefèvrův soudobý překlad téže předlohy do francouzštiny a jeho komentáře k evangeliím a k novozákonním listům. Podobně se inspiroval i německými překlady do živého jazyka.

Optát sám připojuje na několika místech výklady některých pojmů („evangelium“, „úmluva“, „mistři“ apod.).

Z hlediska typografického je Optátovo dílo provedeno inovátorsky, poprvé je v něm např. použito velkých i malých písmen antikvy pro sazbu českého textu (základní biblický text je však tištěn švabachem). Má nejmenší formát ze všech tehdejších textů Nového zákona, vyznačuje básnické části odděleně po verších, používá trojího písma a dělení na odstavce. Poprvé jsou v něm Skutky apoštolů řazeny hned za evangelium podle Jana a nikoli až za List Židům.

Význam Optátova překladu spočívá v tom, že se jedná o první českojazyčný překlad Nového zákona pořízený z jazyka původního – řečtiny pouze s přihlédnutím k latinskojazyčné Vulgátě. Optát se navíc snažil o co největší věrnost Erasmovu textu, takže se nenechal omezit žádným z tehdejších překladů jako vůdčím textem. Pro překlad zvolil jazyk lidový a současný, záměrně se odchýlil od vznešené a archaické (archaizující) češtiny, která byla typická pro tradiční český biblický překlad. Tím splnil přání Lutherovo, aby byla Bible překládána do živého, lidu srozumitelného jazyka.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Jiří Černý – Jan Holeš: Kdo je kdo v dějinách české lingvistiky (Praha 2008, Nakladatelství Libri, str. 472–473)
 OPTÁT, Beneš, Petr GZEL a Václav PHILOMATHES. Gramatika česká (1533). Ed. Ondřej Koupil. Praha: Akropolis, 2019.

Externí odkazy 
 
 

Čeští lingvisté
Překladatelé bible
Čeští překladatelé
Čeští překladatelé z řečtiny
Překladatelé do češtiny
Narození v Telči
Úmrtí v Mostkovicích
Muži
Gramatika česká v dvojí stránce

Grammatika česká v dvojí stránce (též náměšťská mluvnice, originálně Grāmatyka Cžeſka w dwogij ſtránce) je nejstarší česká mluvnice z roku 1533. Skládá se ze dvou částí: Ortographia od Václava Beneše Optáta a Petra Gzela a Etymologia od Václava Philomata.

Optát, který chtěl do češtiny přeložit Erasmovu novou verzi Nového zákona, ale nebyl si jistý svou češtinou, spojil se s Petrem Gzelem z Prahy a začali spolu řešit otázku, jaký překlad Nového zákona použít jako východisko pro překlad nový, a také obecněji jakou formu češtiny zvolit i pro svou učitelskou praxi. Vytvořili tedy společně z kompilace starších novozákonních překladů vlastní pravopisný systém, upravený jako mluvnice psaní pro žáky. Tím vznikla Ortographia. K ní byla později připojena Etymologia kněze Václava Philomata z Jindřichova Hradce, který působil jako farář na jižní Moravě.

Ortographia 

Ortographia je založená na srovnání několika českých překladů Bible. Při tomto srovnání nalezli Optát a Gzel značnou nejednotnost a navrhují tedy ujednocený způsob psaní. Své návrhy však sami skromně nepovažují za konečné řešení otázky. Základními prvky jsou:
 Délku samohlásek označují čárkou s ponechanou možností psaní dvojitého písmene. Dlouhé i se píše vždy ij. Dvojhlásky ie a uo, které se do té doby zjednodušily, píší í a ú.

 Optát ponechává obojí možné psaní v těchto případech: dě, tě apod., nebo též die, tie, apod.

 Měkké souhlásky označuje důsledně háčkem („vrškem“), v drobném tisku tečkou. Odstranili tak poslední spřežky při malém č a ř. Spřežky jsou ponechány u velkých písmen Cž, Rž, Zi + samohláska.

 Souhlásku j píše Optát obvykle jako g (na začátku), y jako druhý člen dvojhlásky a na začátku slov před samohláskou, i na začátku některých slov (Ian, Iakub apod.). Jelikož se u slovesa jsem atd. j nevyslovuje, nemělo by se ani psát.

Odkazy

Literatura 
 Kyas, V. První česká mluvnice a její místo ve vývoji spisovné češtiny. Slovo a slovesnost, ročník 13 (1952), číslo 3–4, s. 141–149.
 PELUNĚK, Lukáš F. Neznámý Petr Gzell: několik poznámek k jednomu z autorů první gramatiky českého jazyka. Bohemica Olomucensia, ročník 6 (2014), číslo 3–4, s. 267–270.
 OPTÁT, Beneš, Petr GZEL a Václav PHILOMATHES. Gramatika česká (1533). Ed. Ondřej Koupil. Praha: Akropolis, 2019.

Externí odkazy 
 Grammatyka česká v dvojí stránce – scan on-line v projektu Vokabulář webový ÚJČ

Lingvistická díla o češtině
Česká gramatika
Etymologie
Pravopis
1533
146



Narození 
 11. dubna – Septimius Severus, římský císař († 4. února 211)
 okolo; Aemilius Papinianus, římský právník († 212, popraven)

Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

 
2. století
147



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III. (111/112–147/148) » Vologaisés IV.? (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

2. století
148



Vědy a umění 
 v Sýrii napsáno Evangelium podle Petra

Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés III.? (111/112–147/148) » Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
149



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
150



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:150er#150
151



Události 
 zemětřesení zničilo města Mytiléné a Smirna

Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Kaniška (127–151) » Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:150er#151
30. únor

V gregoriánském kalendáři má únor 28 nebo 29 dní. Avšak třikrát v historii vybraných zemí měl 30 dní.

Švédské království (ke kterému patřilo v té době i Finsko) plánovalo přechod z juliánského kalendáře na gregoriánský počínaje rokem 1700 vynecháním přestupných dní po dobu následujících 40 roků. (Proto rok 1700 ve Švédsku nepatřil mezi přestupné roky, ale roky 1704 a 1708 však byly v rozporu s plánem opět přestupné (roli zde hrála i Severní válka). Tak se švédský kalendář ocitl jeden den před kalendářem juliánským, ale stále deset dní pozadu za gregoriánským kalendářem. To bylo velmi nepraktické, neboť švédský kalendář se tak neshodoval s žádným jiným státem a další postupný přechod podle původního plánu by působil další zmatky (rozdíl by se každé 4 roky měnil). Tento problém byl prozatímně vyřešen roku 1712, kdy přidáním 30. února došlo k návratu k juliánskému kalendáři. Tento den odpovídal 29. únoru v juliánském a 11. březnu v gregoriánském kalendáři. Švédský přechod na gregoriánský kalendář byl nakonec uskutečněn až v roce 1753, a to najednou.

V roce 1929 Sovětský svaz zavedl revoluční kalendář, v kterém každý měsíc měl 30 dní a zbývajících 5 nebo 6 dní byly svátky bez příslušnosti k určitému měsíci. V letech 1930 a 1931 proto měli 30. únor, ale roku 1932 měsíce získaly původní počty dní.

V 13. století učenec Jan Sacrobosco (taky Sacro Bosco či Jan z Holywoodu) tvrdil, že v juliánském kalendáři měl únor 30 dní v přechodných rocích od 44 př. n. l. do 8 př. n. l., kdy Octavianus Augustus zkrátil únor, aby dal měsíci srpen (August) pojmenovaném po něm, stejnou délku jakou měl červenec, který byl pojmenovaný po jeho předchůdci Juliu Caesarovi. Avšak neexistuje žádný jiný historický důkaz pro toto tvrzení a pravděpodobně jde o mýtus, i když velmi starý.

Odkazy 


Literatura 
 Oxfordský průvodce k roku (The Oxford Companion to the Year). Bonnie Blackburn & Leofranc Holford-Strevens. Oxford University Press 1999. . Stránky 98–99.

Související články 
 Gregoriánský kalendář
 Juliánský kalendář
 Sovětský revoluční kalendář
 29. únor
 1. březen

Externí odkazy 
 
 
 Naturalists Almanac: February 30?  (v angličtině)
 30 days in February 1712 (v angličtině)
 Change of calendars – Sweden (v angličtině)

 
Únorové dny
Přestupnost
152



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:150er#152
153



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:150er#153
154



Hlavy států 
 Papež – Pius I. (140/142–154/155) » Anicetus? (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:150er#154
155



Narození 
 ? – Cchao Cchao, vojenský vůdce a ministr dynastie Chan († 15. března 220)

Úmrtí 
 23. únor – Polykarp ze Smyrny (nebo 22. únor 156)

Hlavy států 
 Papež – Pius I.? (140/142–154/155) » Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století

als:150er#155
157



Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
156



Úmrtí 
 22. únor – Polykarp ze Smyrny (nebo 23. únor 155)

Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:150er#156
158



Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
160



Narození 
 Tertullianus – křesťanský spisovatel

Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:160er#160
159



Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:150er#159
161



Narození 
 31. srpna – Commodus, římský císař († 31. prosince 192)

Úmrtí 
 7. března – Antoninus Pius, římský císař (* 19. září 86)

Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Antoninus Pius (138–161) » Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století

als:160er#161
162



Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
164



Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:160er#164
163



Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:160er#163
165



Události 
 Babylonie – Seleukeia byla vypálena

Probíhající události 

 165–180: Antoninský mor

Úmrtí 
 svatý Justin Mučedník, křesťanský teolog a filosof (* 100)
 Appiános, řecký dějepisec (* 95)

Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

 
2. století

als:160er#165
166



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Anicetus (154/155–166/167) » Soter? (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:160er#166
167



Události

Probíhající události 

 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Anicetus? (154/155–166/167) » Soter (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:160er#167
168



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Soter (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:160er#168
Mexiko (rozcestník)

Mexiko nebo Mexico může být:

 Mexiko – zkrácený název pro Spojené státy mexické, federativní republiku ve Střední Americe
 México – jeden ze spolkových států této republiky
 Zkrácené české označení pro hlavní město Spojených států mexických Ciudad de México (neboli Mexico City)
 Nové Mexiko – stát v USA

název některých měst a obcí ve Spojených státech amerických
 Mexico (Indiana)
 Mexico (Kentucky)
 Mexico (Maine)
 Mexico (Maryland)
 Mexico (Missouri)
 Mexico (obec, New York)
 Mexico (město, New York)
 Mexico (Ohio)
 Mexico (Juniata County, Pensylvánie)
 Mexico (Montour County, Pensylvánie)
 Mexico (Jižní Karolína)

jiný význam
 Mexiko (lom) – jeden z vápencových lomů v oblasti Českého krasu u obce Mořina
Hostinec u Buroně - Mexiko  – Hostinec v osadě Mexiko u Klimkovic
 Mexiko (osada) – osada v Moravskoslezském kraji, větší část připadá obci Vřesina v okrese Ostrava-město, menší část městu Klimkovice ve stejném okrese
 lidový název Slavonicka (v souvislosti s povahou neklidné pohraniční oblasti po roce 1951)
 lidový název Strunkovic nad Blanicí (v souvislosti s účastí některých obyvatel ve válce v Mexiku v 19. století)
 průmyslová zóna na okraji Nýřan
 hra s kostkami, případně alternativní název pro hru „macháček“
169



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Soter (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Lucius Verus (161–169, spoluvladař)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století

als:160er#169
170



Události

Probíhající události 

 165–180: Antoninský mor

Vědy a umění 
 vytvořena Ptolemaiova mapa světa

Narození 
 asi Domitius Ulpianus, římský právník († 228 zavražděn)

Hlavy států 
 Papež – Soter (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
171



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Soter (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
172



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Úmrtí 
 Tacián Syrský, otec církve

Hlavy států 
 Papež – Soter (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
173



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Soter (166/167–174/175)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
174



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Soter (166/167–174/175) » Eleutherus? (174/175–185/193)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)

Externí odkazy 
 

2. století
175

Rok 175 (CLXXV) byl nepřestupný rok, který podle juliánského kalendáře započal sobotou. V té době byl tento rok znám jako Rok konzulátu Pisa a Iuliana nebo jako rok 928 Ab urbe condita (od založení Říma). Označení jako rok 175 se objevilo ve středověku, kdy Evropa přešla na systém zápisu letopočtu Anno Domini (leta páně)

Události 

 Marcus Aurelius potlačuje vzpouru Avidia Cassia, guvernéra Sýrie, poté, co se prohlásil císařem. 
 Avidius Cassius neuspěl s podporou římských úředníků a byl zavražděn. Jeho hlava byla poslána do Říma, kde se Marcus Aurelius před senátem omluvil jeho rodině. 
 Commodus, syn Marca Aurelia a jeho manželky Faustiny, je jmenován césarem. 
 Konfuciánští učenci se snaží zajistit svou kapacitu na královském dvoře Číny. Jsou zmasakrováni eunuchy.
 Eleutherus se stává třináctým papežem, ve funkci nahrazuje Sotera.

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Narození 

 Ammónios Sakkás, egyptský filozof († 242) 
 Poncián, 18. papež († 235)

Úmrtí 
 Marcus Cornelius Fronto, římský řečník, právník a básník (* okolo 100)
 Arriános, řecký úředník, politik, voják a spisovatel (* asi 95)
 Avidius Cassius, guvernér Sýrie (* 130)
 Soter, 12. papež (* ???)

Hlavy států 
 Papež – Soter? (166/167–174/175) » Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

 
2. století
176



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století
177



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Commodus (177–192 spoluvládce)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

 
2. století
178



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Commodus (177–192 spoluvládce)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století
179



Události

Probíhající události 
 165–180: Antoninský mor

Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Commodus (177–192 spoluvládce)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století
180



Události

Probíhající události 

 165–180: Antoninský mor

Vědy a umění 
 Acta martyrum Scillitanorum, jeden z nejstarších zápisů soudního řízení s křesťanskými mučedníky

Úmrtí 
 17. března – Marcus Aurelius, římský císař a filosof (* 26. duben 121)

Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Marcus Aurelius (161–180) + Commodus (177–180 jako spoluvládce) » Commodus (180–192)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

 
2. století
181

181 (CLXXXI) byl obyčejný rok, který dle juliánského kalendáře započal nedělí.

Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Commodus (177–192)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

 
2. století
182



Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Commodus (177–192)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století
183



Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Commodus (177–192)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století
184



Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Commodus (177–192)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století
185



Narození 
 Órigenés – řecký církevní učitel (přibližné datum)
 Sanno (Samius), 185–213 – syn franského vévody Antenora, pocházel ze Sicambrie, usadil se na Rýně. Porazil římské vojsko u Trevíru

Úmrtí 
 Svatý Datus – biskup z Ravenny, mučedník

Hlavy států 
 Papež – Eleutherus (174/175–185/193)
 Římská říše – Commodus (177–192)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století
186



Hlavy států 
 Papež – Eleutherus? (174/175–185/193) » Viktor I.? (186/193–197/201)
 Římská říše – Commodus (177–192)
 Parthská říše – Vologaisés IV. (147/148–191/192)
 Kušánská říše – Huviška (151–190)
 Čína, dynastie Chan (206 př. n. l. – 220 n. l.)
 Japonsko (region Jamataikoku) – královna Himiko (175–248)

Externí odkazy 
 

2. století