H

H je osmé písmeno latinské abecedy. Vyvinulo se z řeckého písmene éta.

Využití v současných jazycích 
Písmeno H má v jazycích zapisovaných latinkou různou zvukovou platnost jako souhláska, avšak v některých jazycích není vůbec vyslovováno. Často je součástí spřežek, v nichž mění výslovnost předcházejících písmen.

Slovanské jazyky 
V češtině a slovenštině označuje znělou glotální frikativu . Tato souhláska se v těchto jazycích vyvinula z původního slovanského [g] (zachovaného ve většině současných slovanských jazyků). Na konci slov a vlivem spodoby znělosti se vyslovuje [x]. Je součástí spřežky CH, vyslovované jako neznělá velární frikativa [x].

V polštině se nejčastěji vyskytuje ve spřežce CH [x]. Samostatně psané H se vyskytuje ve slovech cizího původu a taktéž se vyslovuje [x].

Jihoslovanské jazyky (slovinština, chorvatština, případně srbština) vyslovují psané H jako [x] (obvykle v pozicích odpovídajících západoslovanskému CH).

Germánské jazyky 
V germánských jazycích se H vyslovuje jako neznělá glotální frikativa [h]. Tato souhláska se v nich vyskytuje pouze na začátku slovních kořenů.

V angličtině je také součástí spřežek CH [t͡ʃ] (jako české Č; často též vyslovováno jako [k], především ve slovech řeckého původu), PH [f], SH [ʃ] (jako české Š), TH [ð, θ], GH (původně [x], v současnosti se většinou nevyslovuje). Ve skupinách RH a WH a po samohláskách na konci slabik se nevyslovuje.

V němčině se nevyslovuje, pokud následuje samohlásku, avšak označuje její délku. Je též ve spřežkách CH [x, ç], SCH [ʃ] a TSCH [t͡ʃ].

Románské jazyky 
V současných románských jazycích (s výjimkou rumunštiny a moldavštiny) se psané H nevyslovuje, avšak má různé pravopisné funkce.

Ve francouzštině, katalánštině, portugalštině a španělštině se zachovává psaní původního latinského nebo řeckého H, hlavně na začátku slov.

Ve francouzštině se dále používají spřežky CH [ʃ] a TCH [t͡ʃ]. V portugalštině jsou spřežky CH [ʃ], LH [ʎ] (jako slovenské Ľ) a NH [ɲ] (jako české Ň). Španělština používá spřežku CH [t͡ʃ].

V italštině H ve skupinách CHE, CHI, GHE a GHI označuje, že se C nebo G před samohláskami E a I neměkčí (např. che [kɛ] vs. ce [t͡ʃɛ]). Dále se zachovává psaní počátečního h- v některých tvarech slovesa avere (mít; latinsky habere), a to kvůli rozlišení od homofonních (stejně znějících) slov.

V rumunštině a moldavštině se H vyslovuje jako neznělé [h], s výjimkou skupin CHE, CHI, GHE a GHI, kde funguje stejně jako v italštině.

Jiné jazyky 

V maďarštině se H vyslovuje obvykle jako neznělé [h]. Mezi samohláskami je znělé [ɦ]. Po zadních samohláskách se může též vyslovovat [x] a po předních samohláskách [ç]. Ve finštině a estonštině je též neznělé [h], které se rovněž může za určitých okolností vyslovovat zněle [ɦ].

V lotyštině se H vyslovuje jako [x].

V albánštině se H vyslovuje jako neznělé [h]. Kromě toho se vyskytuje ve spřežkách DH [ð], SH [ʃ], TH [θ], XH [d͡z] (jako české DŽ) a ZH [ʒ] (jako české Ž).

V turečtině se rovněž vyslovuje neznělé [h].

V umění 
 V hudbě
 h je nota.
 H byl umělecký pseudonym Iana Watkinse, člena britské skupiny Steps.
 V televizním veseloherním seriálu Červený trpaslík písmeno H, umístěné na čele, označovalo, že daná postava je hologram.

V přírodních vědách 
 V chemii je H značka vodíku.
 V biochemii je H symbol pro aminokyselinu histidin.
 Ve fyzice
 ℋ je označení pro Hamiltonovu funkci a její obdobu v kvantové teorii – Hamiltonův operátor.
 H je označení pro intenzitu magnetického pole.
 H je označení pro entalpii.
 H je označení pro Hubbleovu konstantu.
 H či H0 je značka pro Higgsův boson.
 h je obvyklé označení pro výšku či hloubku, tedy délkový rozměr ve svislém směru.
 ℎ je označení Planckovy konstanty (přičemž ℏ značí tzv. redukovanou Planckovu konstantu).
 V matematice
 ℍ označuje množinu kvaternionů.
 H označuje Heavisideovu funkci.
 H označuje Hermiteovy polynomy.
 ℌ označuje Hilbertův prostor.

V technice 
 V informatice
 značí ^H kód pro backspace, dnes nejčastěji používaný v žertu pro označení pokusu o výmaz „nechtěné chyby“.
 v teorii logických systémů označuje horní úroveň hladiny signálu (z angl. High level)
 v některých programovacích jazycích H na začátku nebo konci čísel značí, že jsou uváděny v šestnáctkové (hexadecimální) soustavě
 Ve zpracování signálu
 h(t) je označení pro impulsní charakteristiku
 H(jω) je označení pro frekvenční charakteristiku
 V soustavě SI
 H je značka jednotky indukčnosti henry.
 h je značka předpony soustavy SI pro 100, hekto.
 h je symbol vedlejší časové jednotky hodina.
 H je jeden z typů malířského stojanu.

V dopravě 
 H je mezinárodní poznávací značka Maďarska.
 Na registrační značce označuje H Královéhradecký kraj.
 Dopravní značka bílé H na modrém podkladu značí blízkost nemocnice; horizontálně slouží též k označení helipadu (přistávacího místa pro vrtulníky)

Ostatní 
 Branka v ragby má tvar písmene H a nazývá se háčko.
 Ve slangu je H, „háčko“ označení drogy heroinu.

Externí odkazy