Izolinie

Izolinie (z řeckého isos – stejně) jsou druhem liniové mapové značky nebo prvkem některých dalších druhů diagramů. Jsou to čáry na mapě, které spojují místa se stejnými hodnotami dané fyzikální, sociometrické nebo jiné veličiny.

Izolinie se nemohou křížit a jejich vzdálenosti jsou nepřímo úměrné gradientu (směru růstu) daného prvku. Nejznámějším typem izolinie je vrstevnice.

Někdy bývají kombinovány s barevným rozlišením ploch mezi nimi, tzv. izopásem (určité hodnotě nebo rozmezí veličiny přísluší určitá barva, její odstín, sytost, šrafování). Například vrstevnice v mapě bývají někdy kombinovány a nahrazovány hnědými barvami a to pro výše položená místa, žlutými pro níže položená místa a zelenými pro nížiny. Izolinie nebývají znázorněny přímo čarou, ale jsou tvořeny rozhraním mezi plochami. V trojrozměrném prostoru se souhrn míst se stejnými hodnotami čtvrté veličiny nazývá izoplocha.

Pravé izolinie 
Pravé izolinie zobrazují pouze spojité jevy, tj. takové, jejichž hodnoty se bod od bodu mění plynule. Proto se používají téměř výhradně pro znázorňování přírodních jevů: tlaku vzduchu, magnetické deklinace, salinity a podobně. Jednotlivé izolinie mají vlastní názvy, jichž je okolo dvou set (např. ekvideformáty, izotermy, izochrony). Nejznámějšími izoliniemi jsou vrstevnice, vznikají spojením bodů o stejné nadmořské výšce.

Nepravé izolinie 
Kromě pravých izolinií existují ještě tzv. pseudoizolinie neboli nepravé izolinie, znázorňující nespojité jevy. Pseudoizolinie mají pouze význam areálových čar a jejich označování jako izolinií je nesprávné; např. evidentně neplatí, že by na všech bodech ekvidenzity (čáry stejné hustoty zalidnění) žil stejný počet lidí. Lze však říci, že ekvidenzita ohraničuje areál o stejné průměrné hustotě. Pseudoizolinie vznikají interpolací v sekundárním bodovém poli, získaném z kartogramové osnovy, kdy relativní údaj platný pro každý areál přisoudíme jednomu bodovému prvku z tohoto areálu tzv. definičnímu bodu plochy.

Druhy izolinií 
Izolinie se dále dělí na:
 základní
 zesílené
 doplňkové
 pomocné

Vlastnosti těchto druhů izolinií závisí na zobrazovaném jevu.

Podle umístění lze izolinie dělit na:
 izolinie v mapě
 izolinie v grafu

Konstrukce izolinií 
Pro konstrukci izolinií používáme obvykle interpolací lineární, tj. úseky mezi jednotlivými body rozdělujeme pravidelně. Příslušné okrouhlé hodnoty můžeme získat výpočtem nebo graficky. Můžeme k tomu použít milimetrového papíru nebo dvojice trojúhelníků. Existuje též speciální přístroj – interpolátor; v něm lze posunovat fólií potištěnou nomogramem tak, abychom mohli nastavit příslušný počet dílků na měřítku.

Izolinie se vždy konstruují pro zaokrouhlené hodnoty v určitém, předem stanoveném intervalu. Velikost hodnoty se udává číselným popisem izolinií. Často není udána přímo, nýbrž vyplývá z barevného nebo jiného odlišení ploch mezi sousedními izoliniemi. Plochy mezi izoliniemi se nazývají izoplety a jsou analogií metody hypsometrie.

Předběžnou neznalost spádových poměrů zobrazované plochy při interpolaci izočar nahrazujeme topografickým citem, neboť průběh statistických ploch je, v porovnání s terénem, zpravidla poklidný, bez zlomů a prudkých spádů. Byla vyvinuta i řada algoritmů, úspěšně řešících interpolaci a kresbu izočar pomocí počítačů.

Historie izolinií 
1584 – Peter Bruinss mapa (graf) s liniemi spojujícími místa se stejnou hloubkou – mapa nebyla publikována

1701 – Edmund Halley publikoval mapu Atlantského oceánu s izoliniemi míst se stejnou magnetickou deklinací (původně tzv. Halleian lines)

Jiné čáry v mapách 
Kromě uvedených druhů čárových značek, dělených podle účelu, se v mapách používají některé další čáry, které lze těžko někam jednoznačně zařadit. Tak např. čáry souřadnicových sítí sice spojují místa stejných hodnot (např. zeměpisné šířky) a čáry mapového rámu ohraničují území zobrazené na mapě, není však běžné chápat první jako izolinie a druhé jako areálové značky.

Příklady izolinií 

 Hloubnice (izobata)
 Izalobara
 Izalohypsa
 Izalolinie
 Izaloterma – spojnice míst se stejnými změnami teploty
 Izamplituda – spojnice míst se stejnými rozdíly krajních hodnot nějakého jevu, zejména teploty vzduchu, nebo středních hodnot nejteplejšího a nejchladnějšího měsíce v roce
 Izanomála – spojnice míst se stejnými hodnotami anomálií (např. magnetické)
 Izlumchrona – spojnice míst stejné délky osvětlení pro určitý časový interval
 Izentropa
 Izoamplituda – spojnice míst se stejnými rozdíly krajních hodnot nějakého jevu, zejména teploty vzduchu, nebo středních hodnot nejteplejšího a nejchladnějšího měsíce v roce
 Izoanomála
 Izoatma – spojnice míst stejného výparu
 Izoaurora – spojnice míst se stejnou četností výskytu polární záře
 Izobara
 Izobáza – spojnice míst se stejnou intenzitou epeirogenetických pohybů, izolinie zdvihů se nazývají izoanabáze, izolinie poklesů izokatabázy
 Izoblaba – spojnice míst stejných škod při zemětřesení
 Izobronta
 Izocerauna
 Izodensa – spojnice míst se stejnou hustotou
 Izodiafora – spojnice míst se stejnými rozdíly skutečného tlaku vzduchu v lednu a červenci
 Izodiafora
 Izodóza
 Izodrosoterma
 Izodynama – spojnice míst stejné intenzity magnetismu
 Izoecho
 Izofema
 Izofena – spojnice míst se stejným začátkem fenologické fáze
 Izofota – spojnice míst stejné intenzity osvětlení krajiny, plochy nebo světlosti oblohy
 Izofytochrona
 Izogama – spojnice míst stejných tížnicových odchylek
 Izogeoterma
 Izoglacihypsa – spojnice míst se stejnou nadmořskou výškou klimatické sněžné čáry resp.počínajícího zalednění
 Izoglosa
 Izogona – spojnice míst se stejnou magnetickou deklinací; v angl. literatuře značí izogony spojnice míst se stejnými směry větru, pro znázornění deklinace je rezervován termín izogonály
 Izogrády
 Izograma
 Izohalina – spojnice míst se stejnou slaností mořské vody v určité hloubce
 Izohélie – spojnice míst se stejnou dobou slunečního svitu
 Izohumida
 Izohydrohypsa
 Izohydropieza
 Izohyeta
 Izohygromena – spojnice míst se stejným počtem humidních resp. aridních měsíců v roce
 Izohygroterma
 Izohyomena
 Izochalaza – spojnice míst se stejným počtem krupobití za určité období
 Izochasma
 Izochimena – spojnice míst se stejnými středními zimními teplotami, pro letní teploty jsou zavedeny izotery
 Izochiona – spojnice míst se stejnou tloušťkou sněhové pokrývky; někdy se používá i pro vyjádření délky trvání sněžného pokryvu, četnosti sněhových srážek nebo výšek sněžné čáry (také ekvinivaly a izolacihypsy)
 Izochrona
 Izoklina – spojnice míst, ve kterých má rodičovská funkce stejný spád bez ohledu na počáteční podmínky
 Izokona
 Izokoniorta
 Izokontinentála
 Izokosta – spojnice všech kombinací výrobních faktorů, které jsou maximálně dostupné při daných celkových nákladech
 Izokvanta – spojnice všech kombinací výrobních faktorů, které vyrobí stejný objem produkce
 Izolumchrona
 Izoluxa
 Izomegáta – spojnice míst stejným středních rozměrů sedimentárního materiálu
 Izomena – spojnice míst se stejnými středními měsíčními teplotami
 Izomera – spojnice míst se stejnými podíly srážek určitého měsíce na celkovém množství ročních srážek
 Izomonima – spojnice míst stejného trvání teploty nad nebo pod určitou mezí
 Izonefa – spojnice míst stejným stupněm oblačnosti
 Izonifa
 Izonotida – spojnice míst téhož dešťového faktoru
 Izoohma
 Izoombra
 Izopacha – čáry spojující místa stejných mocností geologické vrstvy
 Izopauza
 Izopieza
 Izopira – spojnice míst stejné srážkové kontinentality (také izokontinentály)
 Izopleta
 Izopluvie
 Izopora – spojnice míst se stejnými ročními změnami magnetické deklinace nebo jiného geomagnetického elementu
 Izopykna – spojnice míst stejné hustoty vzduchu nebo vody
 Izorhachie – spojnice míst se stejnými počátky přílivu
 Izoryma – spojnice míst se stejným počtem mrazových dní
 Izorypa
 Izoseista
 Izosféra
 Izostera
 Izotacha
 Izotalantóza
 Izotendence
 Izoterma
 Izovapora
 Izovela – spojnice míst se stejnou rychlostí proudění vzduchu
 Izovola
 Sněžná čára
 Vrstevnice (Izohypsa)

Odkazy

Reference

Související články 
 Mapová značka
 Izopásmo
 Tarifní pásmo

Externí odkazy 
 
 

 
Izolinie
Kartografie
Diagramy