alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Gradient (matematika)

Gradient je diferenciální operátor, jehož výsledkem je vektorové pole vyjadřující směr a velikost největší změny skalárního pole.

Definice 
Operátor gradient je definován jako působení operátoru nabla na funkci :

.

Nabla je diferenciální operátor, značí se symbolem  (tj. symbolem nabla, názvu hebrejského strunného nástroje podobného tvaru), jakožto notací pro zkrácený zápis. Svým diferenciálním charakterem působí operátor napravo (tedy na symboly stojící napravo od něj), přičemž se projevuje jeho vektorový charakter. Zcela výjimečně se lze setkat také s tím, že je operátor nabla označován jako Hamiltonův operátor, neboť jej jako první používal sir William Rowan Hamilton. Označení Hamiltonův operátor je však téměř výhradně používáno pro hamiltonián. To je operátor celkové energie v kvantové mechanice, který se od operátoru nabla zásadně liší.

V -rozměrném prostoru lze operátor gradient vyjádřit působením operátoru nabla na funkci :

,

kde operátor nabla má tvar:  a  jsou vektory kanonické báze .

Přestože je gradient definován v kartézských souřadnicích, jde o invariantní veličinu, která nezávisí na volbě souřadnicové soustavy. V souřadnicovém vyjádření je v daném místě gradientem vektor, jehož složky tvoří jednotlivé parciální derivace funkce vyjadřující dané skalární pole. Operátor gradientu lze aplikovat nejen na skalární funkce, ale také na vektory a tenzory. Aplikace operátoru gradientu na tenzor zvyšuje jeho řád o jedna.

Vlastnosti 
Jsou-li ,  vektorová pole, ,  funkce, ,  reálná čísla, potom operátor gradient splňuje následující rovnosti:

 Gradient je lineární vůči reálným číslům: .

 Gradient splňuje Leibnizovo pravidlo pro funkce: .

 Gradient skalárního součinu vektorů splňuje  kde  chápeme jako matici a výsledek jako sloupcový vektor.
 Gradient skalární funkce je v každém bodě kolmý na vrstevnici (nebo obecněji ekvipotenciální plochu) procházející tímto bodem.

Vyjádření v různých soustavách souřadnic 
Je-li  skalární pole v daných souřadnicích, pak platí:

Ve válcových souřadnicích:

.

Ve sférických souřadnicích:

.

V obecných ortogonálních souřadnicích má gradient s využitím Laméových koeficientů ,, tvar:

.

Užití 
Často se používá záporně vzatý gradient, který míří směrem největšího poklesu skalárního pole. V matematice se používá k numerickému nalezení extrémů funkce více proměnných (metoda největšího spádu). V aplikacích se záporně vzatý gradient využívá v konstitutivních zákonech, kde vyjadřuje podnět dávající do pohybu tok fyzikálního pole (například tok tepla z místa o větší teplotě do místa o menší teplotě).

Literatura

Související články 
 Divergence (operátor)
 Rotace (operátor)
 Laplaceův operátor
 Hamiltonův operátor
 Parciální derivace

Externí odkazy 
 

Diferenciální operátory
Vektorový počet
PA

Spojení písmen P a A může mít různé významy:

PA 
 PA – kód ISO 3166-2 pro Panamu
 BR-PA – kód ISO 3166-2 pro stát Pará
 CV-PA – kód ISO 3166-2 pro Paul
 CZ-PA – kód ISO 3166-2 pro Pardubický kraj
 zkratka stanice metra Palmovka
 Pennsylvania – stát ve Spojených státech amerických
 Princ Albert (piercing) – druh mužského genitálního piercingu
 polyamid – umělá hmota: Nylon, Silon, perlon, grilon…
 Power Amplifier – výkonový zesilovač, koncový systém sloužící k zesílení reprodukce zvuku a napájení reproduktorů
 Public Affairs – disciplína zaměřující se na vytváření, rozvíjení a udržování vztahů mezi organizacemi a politicko-správními činiteli, kteří ovlivňují podnikatelské prostředí dané organizace
 užívaná zkratka odborného časopisu Památky archeologické

Pa 
 Pascal – fyzikální jednotka tlaku
 Pennsylvania – stát ve Spojených státech amerických
 protaktinium (z latinského Protactinium) – chemický prvek
 petannum – jednotka času značící biliardu let

Pâ 
 Alluitsup Paa – město v Grónsku (zastaralý název je Agdluitsup Pâ)

p.a. 
 per annum (lat.) – ročně nebo za rok, například u úrokové míry
 pro analysi (lat.) – označení chemikálií k analytickým účelům

pa 
 pandžábština – dvojpísmenný ISO 639 kód pro jazyk

.pa 
 .pa – internetová doména nejvyššího řádu pro Panamu

Externí odkazy 
 

Zkratky
Značky
Giovanni Domenico Cassini

Giovanni Domenico Cassini (8. června 1625 Perinaldo, Janovská republika – 14. září 1712 Paříž) byl italsko-francouzský astronom a inženýr. Narodil se v Perinaldu v Janovské republice.

Astronomie 
V roce 1644 Cassini začal působit jako asistent na observatoři v Panzanu, a od roku 1648 až do 1669 zde pracoval jako astronom. V roce 1650 se stal profesorem na Univerzitě v Bologni a v roce 1671 byl jmenován ředitelem Pařížské observatoře. Beze zbytku se ztotožnil se svou novou vlastí a ve Francii a okolních zemích je známý jako Jean-Dominique Cassini.

Společně s Hookem je Cassinimu připisován objev Velké rudé skvrny na Jupiteru (kolem roku 1665). Cassini jako první spatřil čtyři Saturnovy měsíce a objevil také Cassiniho dělení (1675). Kolem roku 1690 Cassini jako první pozoroval diferenciální rotaci Jupiterovy atmosféry.

V roce 1672 poslal svého kolegu Jeana Richera do Cayenne ve Francouzské Guyaně, zatímco sám zůstal v Paříži. Oba dělali současná pozorování Marsu, našli jeho paralaxu a odvodili jeho vzdálenost. Toto měření poprvé ukázalo skutečné vzdálenosti ve sluneční soustavě.

Cassini také jako první uskutečnil měření zeměpisné délky metodou navrženou Galileem, použitím zatmění Jupiterových měsíců jako hodin.

Astrologie 
Když se ve svém mládí nadchl pro nebesa, spíše ho zajímala astrologie než astronomie. Později se ve svém životě zaměřil téměř výhradně na astronomii a jak se stále více zapojoval do vědecké revoluce a pěstoval racionální myšlení, začal astrologii kritizovat. V mládí studoval astrologii velmi intenzívně a načerpal v tomto oboru rozsáhlé znalosti; je kuriózní, že právě ty ho vedly k rozhodnutí stát se spíše astronomem.

V roce 1644 senátor Bologne Marquis Cornelio Malvasia, který se velmi zajímal o astrologii, pozval do Bologne Cassiniho a nabídl mu místo v observatoři v Panzanu, která se právě stavěla. Spolu s ostatními trávil většinu času počítáním nových, lepších a přesnějších efemerid pro astrologické účely za použití rychle se rozvíjejících astronomických metod a nástrojů té doby.

Roku 1669 se Cassini přestěhoval do Francie a díky grantu Ludvíka XIV. Francouzského mohl založit Pařížskou observatoř, která byla otevřena v roce 1671. Cassini zůstal jejím ředitelem až do konce své kariéry, do své smrti v roce 1712. Přestože ve Francii Cassini sloužil po 41 let jako královský astronom/astrolog Ludvíka XIV. Francouzského („Krále Slunce“), ve své dvojité roli drtivou většinu času věnoval astronomii; astrologii, kterou tak intenzivně studoval v mládí, zanedbával.

Inženýrství 
Papež Klement IX. najal Cassiniho na stavbu opevnění a regulaci koryta řeky Pád na ochranu před záplavami.

Pojmenováno po Cassinim 
 Mise Cassini-Huygens k Saturnu
 Cassiniho dělení prstenců Saturnu
 Cassini Regio, temná oblast na měsíci Japetus
 Cassiniho kráter na Marsu
 Cassiniho kráter na Měsíci

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Italští astronomové
Italští astrologové
Italští inženýři
Selenografové
Členové Královské společnosti
Narození v roce 1625
Narození 8. června
Narození v Ligurii
Úmrtí v roce 1712
Úmrtí 14. září
Úmrtí v Paříži
Absolventi Boloňské univerzity
Muži
Italští římští katolíci
Stupeň Fahrenheita

Stupeň Fahrenheita (značka °F) je jednotka teploty pojmenovaná po německém fyzikovi Gabrielu Fahrenheitovi. Dnes se používá převážně v USA.

Vychází ze dvou základních referenčních hodnot. Teplota 0 °F je nejnižší teplota, jaké se podařilo Fahrenheitovi dosáhnout (roku 1724) smícháním chloridu amonného, vody a ledu (přibližně -17,78 °C) a teplota 98 °F (přibližně 36,67 °C) je normální tělesná teplota člověka. Později byly referenční hodnoty upraveny na 32 °F pro bod mrazu vody a 212 °F bod varu vody. Tyto referenční hodnoty dělí na Fahrenheitově teplotní stupnici 180 stupňů, v případě stupnice Kelvinovy a Celsiovy 100 stupňů, tudíž jeden stupeň na Fahrenheitově teplotní škále lze odečíst jako 5/9 kelvinu nebo stupně Celsia.

Rozšíření 

Dnes se Fahrenheitova stupnice oficiálně používá v USA, jeho závislých územích (např. Portoriko, Guam), Libérii, Belize a Kajmanských ostrovech. Dále se v omezené míře používá v Kanadě a ve velmi omezené míře na Britských ostrovech.

Přepočet na jiné stupně

Kelvinova stupnice 
,
,
kde K je teplota v kelvinech, F je teplota ve stupních Fahrenheita.

Celsiova stupnice 
,
,
kde C je teplota ve stupních Celsia, F je teplota ve stupních Fahrenheita.

Réaumurova stupnice 
,
,
kde R je teplota ve stupních Réaumura, F je teplota ve stupních Fahrenheita.

Externí odkazy 
 

Farenheit
Translace

Slovo translace může označovat:

 posuvný pohyb
 translace (souřadnice) – posunutí souřadnic
 posunutí (geometrie) – posunutí jako druh geometrického zobrazení
 translace (biologie) – proces syntézy bílkovin na ribozomu na základě mRNA
 translace (náboženství) – v rané církvi způsob prohlášení za svatého
Translace (náboženství)

Translace (z lat. translatio, přenesení) je v církvi termínem pro přeložení ostatků některé osoby, zpravidla mučedníka nebo svatého, na jiné místo (např. do kostela). Toto přeložení tělesných ostatků znamenalo v 1. tisíciletí svatořečení, které v západní církvi bylo nahrazeno papežským kanonizačním procesem, nikoli však ve východním křesťanství.

Charakteristika 

Translace byla vyjádřením veřejné úcty věřících k danému člověku, který byl považován za svatého. V průběhu dějin však církevní autorita zasahovala do procesu prohlašování za svatého mnohem aktivněji, aby zabránila zneužití tohoto procesu a také zjevným omylům. Translací byli prohlášeni za svaté i první čeští svatí, totiž svatá Ludmila a svatý Václav. Translace coby způsob zařazení do kánonu svatých končí v katolické církvi kanonizací sv. Ulricha, biskupa v Augsburgu, který zemřel roku 973 a roku 993 byl kanonizován papežem Janem XV. v Lateránské bazilice. Translace ostatků je nadále považována za způsob svatořečení v pravoslavných církvích.

Odkazy

Reference

Související články 
 Kanonizace
 Svatý
 Translace (rozcestník)

Externí odkazy 
 

Dějiny křesťanství
Svatí
Nejčastější rodná jména novorozenců

Seznam nejčastějších rodných jmen novorozenců obsahuje nejčastěji se vyskytující nebo v posledních letech nejčastěji dávaná jména v různých zemích.

Údaje uváděné u různých zemí mohou pocházet z různých období.

Anglie a Wales 

 Nejčastěji dávaná jména v roce 2003
Zdroj: www.statistics.gov.uk/cci/nugget.asp?id=184

Česko 

Nejčastější jména

Zdroj: Ministerstvo vnitra: mužská jména a 
ženská jména.

Stav z dubna 2002.

Nejoblíbenější jména v lednu 2018

Zdroj: ČSÚ: Stav z ledna 2018.

Dánsko 

Seznam nejoblíbenějších jmen v Dánsku v prvním pololetí roku 2003
Zdroj: © Danmarks Statistik http://www.dst.dk/

Finsko 

První jména

Všechna jména

Seznam nejoblíbenějších jmen ve Finsku v roce 2004 u obyvatel, kteří mají finštinu jako mateřštinu.
Zdroj: http://www.vaestorekisterikeskus.fi

Francie 

Nejoblíbenější jména dávaná ve Francii v roce 2003 
Zdroj: http://www.prenoms.com/

Irsko 

Nejčastěji dávaná jména v Irsku v roce 2005
Zdroj: https://web.archive.org/web/20060404102444/http://www.cso.ie/releasespublications/documents/births_d_m/current/babynames.pdf

Island 

Nejčastěji dávaná jména na Islandu v roce 2001 
Zdroj: http://www.hagstofa.is/ 

Zajímavost: na Islandu se příjmení vůbec nepoužívají. Syn pana Guðmundura se jmenuje Guðmundssón a jeho dcera Guðmundsdóttir. V telefonním seznamu jsou účastníci seřazeni abecedně podle (rodného) jména.

Japonsko

Německo 

Údaje za rok 2017
Zdroj:
https://gfds.de/vornamen/beliebteste-vornamen/#custom-collapse-0-0

Norsko 

Nejčastěji dávaná jména v roce 2003
Source: Statistisk Sentralbyrå ženská jména mužská jména

Polsko 

(a) Zdroj: Polské ministerstvo vnitra 
(b) Nejčastěji se vyskytující jména v Polsku podle seznamu PESEL (obdoba českého rodného čísla), květen 2003  Zdroj: týdeník Polityka 26 z 28. 6. 2003V článku byla chyba v počtu u jmen Józef a Marcin. Zde jsou údaje uvedeny beze změn.

Rakousko 

 Nejoblíbenější jména v Rakousku v roce 2002 
Zdroj: https://web.archive.org/web/20070503165544/http://www.statistik.at/fachbereich_03/bevoelkerung_vornamen.shtml

Severní Irsko 

Nejčastěji dávaná jména v roce 2003
Zdroj: http://www.nisra.gov.uk/uploads/publications/FirstNamesBulletin2003.doc

Skotsko 

Nejčastěji dávaná jména v roce 2002
Zdroj: https://web.archive.org/web/20041022050309/http://www.gro-scotland.gov.uk/grosweb/grosweb.nsf/pages/02name

Španělsko 

 Nejčastěji dávaná jména v roce 2003 
Zdroj: http://www.ine.es

Švédsko 

Nejčastěji dávaná jména v roce 2004
Zdroj: http://www.scb.se/BE0001

Spojené státy americké 

Nejčastěji dávaná jména v USA roce 2006 
Zdroj: http://www.ssa.gov/OACT/babynames/ 

Rodná jména
Rekordy
Díogenés

Díogenés (Διογένης) je řecké jméno, které používalo více historických osobností:

 Díogenés ze Sinópé (412 př. n. l. – 323 př. n. l.) řecký filozof (ten, jenž podle legendy žil „v sudu“)
 Díogenés z Apollónie (asi 5. století př. n. l.), řecký lékař a filozof
 Díogenés Laertios (mezi 200–500 n. l.), řecký historik (převážně filozofie)
 Díogenés z Oinoandy (* 200 n. l.), řecký filozof
 Díogenés z Seleukeie (240 – 150 př. n. l.), řecký filozof

Diogenes je též
 Diogenes, česká rocková skupina
 Diogenes, opera českého spisovatele a skladatele Ilji Hurníka z roku 1973

Poznámky
Benedikt

Mužské vlastní jméno Benedikt pochází z latinského slova benedictus, což znamená „požehnaný, blahoslavený“. Toto jméno je velmi staré, v hebrejské formě je nalezneme již v 6. století př. n. l., kde se Báruch ברוך jmenuje „sekretář“ proroka Jeremjáše. Jméno Benedikt si často volí řeholníci a papežové, historie zná 16 papežů a 3 vzdoropapeže tohoto jména. V Čechách se historicky změnilo na jména Benek, Beneda či Beneš.

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi mužskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími muži v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku mužů v ČR za sledované tři roky 1999-2002) je +2,1%.

Benedikt v jiných jazycích 
 Slovensky: Beňadik
 Maďarsky: Benedek
 Rusky: Benedikt nebo Venedikt
 Polsky: Benedykt
 Srbsky, německy: Benedikt
 Anglicky: Benedict nebo Bennet
 Italsky: Benedetto
 Francouzsky: Benoît
 Španělsky: Benito

Jmeniny 
 V českém kalendáři: 12. listopadu
 V slovenském kalendáři: 22. března
 V katolickém církevním kalendáři: 11. července (Benedikt z Nursie), 12. února (Benedikt Aniánský), 7. května (Benedikt II., papež)

Významní Benediktové 
 sv. Benedikt Aniánský († 821) – francouzský kněz a řeholník
 sv. Benedikt z Nursie († 543) – zakladatel benediktinského řádu
 Řád svatého Benedikta
 Řehole svatého Benedikta
 Seznam benediktinských klášterů
 sv. Benedikt, poustevník na Skalce († 1034) – slovenský mučedník
 sv. Terezie Benedikta od Kříže (Edith Stein; 1891-1942) – německá filosofka a katolická řeholnice
 Benedikt (papež) – více osob téhož papežského jména

 Báruch – písař proroka Jeremjáše
 Baruch Spinoza (lat. Benedictus de Spinosis; 1632–1677) – nizozemský filosof
 Benedict Cumberbatch (* 1976) – britský herec
 Benedikt Bavorynský z Bavoryně a z Vlčího Pole († 1535) – teolog, biskup Jednoty bratrské
 Benedikt Braun (1867–1927) – český diplomat a vrchní schwarzenberský správce zámků
 Benedikta Dánská (* 1944) – dánská princezna
 Benedikta Jindřiška Falcko-Simmernská (1652–1730) – německá princezna
 Benedikt (probošt) († 1225) – probošt litoměřické kapituly
 Benedikt z Valdštejna († 1505) – probošt litoměřické kapituly, biskup kamínský
 Vavřinec Benedikt z Nudožer (1555-1615) – slovenský humanista, jazykovědec a matematik

Jiný význam 
 Benedikt (jezero), vodní nádrž u Mostu
 Benedikt lékařský, léčivá rostlina
 Benedikt (Slovinsko), obec
 Občina Benedikt ve Slovinsku

Externí odkazy 
 

Mužská jména
Mužská jména latinského původu
Papežská jména
Siegfried Lenz

Siegfried Lenz [zígfríd lenc] (17. března 1926 Lyck, Východní Prusko – 7. října 2014 Hamburk) byl německý spisovatel.

Dílo 
Ve svých dílech analyzuje vinu německého národa a přetrvávající důsledky jeho nacistické minulosti.
 Tak hezky bylo v Šulákově (1955) – povídka
 Muž v proudu (1957)
 Hodina němčiny (1968) – nejvýznamnější dílo, policista Jepsen (z titulu své funkce fanatický zastánce nacismu) a malíř Nansen (jemuž nacisté zakázali malovat)
 Vzor (1973)
 Vlastivědné muzeum (1978) – rozsáhlé dílo, které se dotýká vyhnání Němců z pohraničí. Hlavní hrdina, Roggala, buduje muzeum. Když utíká na západ, dostane se s ním část exponátů ven a budování muzea začíná znovu. Když Roggala zjistí, že muzeum je využíváno k politickým a nacionalistickým cílům, sám muzeum podpálí.
 Cvičiště (1985)

Ocenění 
 1979 Cena Andrease Gryphia (Andreas-Gryphius-Preis)
 1999 Goethova cena města Frankfurt nad Mohanem (Goethepreis der Stadt Frankfurt)

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam německých spisovatelů
 Druhá světová válka v literatuře
 Gruppe 47

Externí odkazy 
 
 
 

Němečtí spisovatelé
Gruppe 47
Narození v roce 1926
Úmrtí v roce 2014
Muži
Narození 17. března
Úmrtí 7. října
Emanuel

Emanuel nebo Emmanuel ( עִמָּנוּאֵל, Imanuel či Immánú-él) je mužské rodné jméno hebrejského původu. Je to symbolické jméno, které podle proroka Izajáše má dostat potomek dívky (podle Septuaginty/Vulgáty syn panny). Znamená „Bůh s námi“ a narození dítěte má být znamením Boží věrnosti judskému králi Achazovi (7. století př. n. l.; viz . Ženská podoba tohoto jména je Emanuela.

Domácké podoby 
Eman, Emánek, Emík, Manek

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi mužskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími muži v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku mužů v ČR za sledované tři roky 1999-2002) je -8,1%, což svědčí o poměrně značném poklesu obliby tohoto jména.

Emanuel v jiných jazycích 
 Slovensky, polsky, srbocharvátsky, rumunsky, švédsky, dánsky: Emanuel
 Německy: Emanuel (staroněmecky Immanuel)
 Rusky, bulharsky: Imanuil nebo Immanuil
 Maďarsky: Emánuel
 Italsky: Emanuele nebo Emmanuele
 Francouzsky: Emmanuel
 Španělsky, portugalsky: Manuel
 Anglicky: Emanuel nebo Emmanuel
 Nizozemsky: Emmanuel nebo Immanuel

Data jmenin 
 Český kalendář: 26. března
 Slovenský kalendář: 26. března
 Římskokatolický církevní kalendář: nevyskytuje se

Slavní nositelé

Vládci 
 Maxmilián II. Emanuel (1662–1726) – vévoda a kurfiřt bavorský
 Viktor Emanuel – více osob, rozcestník
 Viktor Emanuel I. (1759–1824) – vévoda savojský, piemontský, aostský a král sardinský
 Viktor Emanuel II. (1820–1878) – král Sardinie a od roku 1861 první král sjednocené Itálie
 Viktor Emanuel III. (1869–1947) – v letech 1900–1946 předposlední italský král

Příjmení 
 Carol Emanuel – americká harfenistka
 Jozef Emanuel (1803–1890) – slovenský básník
 Pierre Emmanuel (1916–1984) − francouzský básník
 Rahm Emanuel (* 1959) – americký demokratický politik, starosta Chicaga
 Tommy Emmanuel (* 1955) – australský kytarista

Ostatní 
 Emanuel Hauner – český spisovatel a překladatel
 Emanuel Hruška – slovenský architekt českého původu
 Immanuel Kant – německý filozof
 Emanuel Julián Kodet – český sochař
 Emanuel Lasker – německý šachista a matematik
 Emanuel Mandler – český novinář, historik a politik
 Emanuel Moravec – československý politik, legionář a protektorátní ministr školství a lidové osvěty
 Emanuel Rádl – český filozof
 Emanuel Vajtauer – český spisovatel, politik a novinář
 Emanuel Vlček – český lékař a paleoantropolog
 Immanuel Wallerstein – americký sociolog

Jiný význam 
 Motýl Emanuel – kreslená fiktivní postavička z českého večerníčku Maková panenka a Motýl Emanuel
 Imanu'el – izraelské město
 Zvon Emmanuel též Bourdon Emmanuel je největší zvon v katedrále Notre-Dame v Paříži

Reference

Související články 
 Seznam článků začínajících na „Emanuel“
 Seznam článků začínajících na „Emmanuel“

Externí odkazy 
 
 

Mužská jména hebrejského původu
Mužská jména
Stupeň Réaumura

Stupeň Réaumura (ve francouzštině značka °Ré, v českém prostředí běžně °R) je jednotka teploty pojmenovaná po francouzském přírodovědci Reném Réaumurovi, který ji zavedl roku 1730, tedy 12 let před vytvořením stupnice Celsiovy. Svého času byla velmi rozšířená, udržela se až do 20. století, ale dnes se již téměř nepoužívá.

0 °Ré bylo definováno jako bod mrznutí vody, přičemž přírůstek teploty ∆ 1 °Ré odpovídal zvětšení objemu 80% lihu (ethanolu) v lihovém teploměru o 1/1000.

Shodou okolností z této definice vyplývá, že teplota 80 °Ré odpovídá bodu varu vody při normálním atmosférickém tlaku.

Přepočet na jiné stupnice

Celsiova stupnice 
,
,
kde R je teplota ve stupních Réaumura, C je teplota ve stupních Celsia.

Fahrenheitova stupnice 
,
,
kde R je teplota ve stupních Réaumura, F je teplota ve stupních Fahrenheita.

Kelvinova stupnice 

kde R je teplota ve stupních Réaumura, K je teplota v kelvinech.

Související články 
 Stupeň Celsia
 Kelvin
 Stupeň Fahrenheita

Externí odkazy 
 

Réaumur
Vzniklo 1730
Objekty nazvané po osobách za jejich života
René-Antoine Ferchault de Réaumur

René-Antoine Ferchault de Réaumur (28. února 1683, La Rochelle – 17. října 1757, Saint-Julien-du-Terroux) byl francouzský vědec.

Proslavil se v mnoha oblastech vědy. Objevil důležitost uhlíku při výrobě oceli, publikoval rozsáhlé šestisvazkové dílo o hmyzu a vynalezl umělou líheň. Jeho nejznámější objev je lihový teploměr se stupnicí, která nese jeho jméno.

Související články 
 Réaumurova stupnice

Externí odkazy 
 

Francouzští fyzici
Francouzští chemici
Francouzští biologové
Členové Královské společnosti
Uhlík
Muži
Narození v roce 1683
Úmrtí v roce 1757
Narození 28. února
Úmrtí 17. října
Narození v La Rochelle
Jaroslav Seník

Jaroslav Seník (21. července 1897 Praha – 10. října 1957 tamtéž) byl český divadelní a filmový herec.

Filmografie 
 Skalní plemeno (1944)
 Prstýnek (1945)
 Průlom (1946)
 Dravci (1948)
 Červená ještěrka (1948)
 Daleká cesta (1949)
 Vzbouření na vsi (1949)
 Anna proletářka (1952)
 Haškovy povídky ze starého mocnářství (1952)
 Mikoláš Aleš (1952)
 Mladá léta (1952)
 Pyšná princezna (1952)
 Ještě svatba nebyla (1954)
 Muž v povětří (1955)

Odkazy

Externí odkazy 
 
 
 
 

Čeští herci
Narození v roce 1897
Úmrtí v roce 1957
Muži
Narození 21. července
Úmrtí 10. října
Narození v Praze
Úmrtí v Praze
Martina

Martina je ženská forma vlastního jména Martin. Je odvozena od jména římského boha války Marta. Martina proto znamená, volně interpretováno, bojovná, válečnice, Martovi zasvěcená, Martovi oddaná, Martovi náležící.

Domácí varianty 
Martinka, Martička, Marti, Marťa, Máťa, Martuška, Martinečka, Marťulinka, také Týna, Týnka

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi ženskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími ženami v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku žen v ČR za sledované tři roky) je +2,0%.

Jméno Martina v jiných jazycích 
 Italsky, slovensky, srbsky,rusky: Martina
 Polsky: Martyna
 Francouzsky, německy: Martine
 Anglicky: Martine
 Španělsky: Martína
 Portugalsky: Martinka

Významné Martiny 
 Martina Adamcová – česká herečka, producentka a moderátorka
 Martina Janková – česká operní pěvkyně, sopranistka
 Martina Hingisová – česko-švýcarská tenistka
 Martina Kociánová – česká operní pěvkyně a televizní moderátorka
 Martina Moravcová – slovenská plavkyně
 Martina Navrátilová – česko-americká tenistka
 Martina Menšíková – česká herečka a moderátorka
 Martina Sáblíková – česká rychlobruslařka, mistryně světa, světová rekordmanka a olympijská vítězka
 Martina Trchová – česká písničkářka
 Martina Růžičková-Jelínková – česká překážková žokejka
 Martina Sanollová – česká zpěvačka a klavíristka
 Martina Hillová – německá herečka
 Martina Randová – česká herečka
 Martina Pártlová – česká zpěvačka a muzikálová herečka

Příjmení 
 Cuco Martina – nizozemský fotbalový obránce a reprezentant Curaçaa
 Churandy Martina – nizozemský atlet

Data jmenin 
 V českém kalendáři: 17. července
 V slovenském kalendáři: 9. září
 V římskokatolickém církevním kalendáři: 30. ledna

Reference

Externí odkazy 
 
 Četnost jmen na stránkách MV ČR

Ženská jména
Ženská jména latinského původu
Pásmo

Pásmo je poetický literární útvar, zpravidla se jedná o rozsáhlejší báseň, v níž se jedna představa volně váže k druhé technikou volné asociace. Vznik tohoto útvaru úzce souvisí s poetikou surrealismu, vlastním zakladatelem žánru je Guillaume Apollinaire, prvním dílem je stejnojmenná báseň z roku 1912, tvořili je ale i jiní básníci, v češtině se o tento žánr pokoušel například Vítězslav Nezval nebo Jiří Wolker. Pásma jsou zpravidla volně veršovaná.

Pásmo

Dílo a autor 
Guillaume Apollinaire je považován za jednoho ze zakladatelů moderní francouzské poezie. Jeho básnické sbírky Alkoholy a Kaligramy se staly mezníkem ve vývoji francouzské poezie a vytyčily cestu modernímu umění, které vycházelo z nové skutečnosti a z nových životních pocitů na přelomu 19. a 20. století. Na základě volné asociace představ, otevírající cestu surrealismu, vytvořil novou skutečnost, kde se hroutí dosavadní hranice realistického světa.
Pásmo je úvodní básní sbírky Alkoholy. Bylo napsáno roku 1912. Toto dílo přeložil Karel Čapek roku 1919. Poté, co bylo zveřejněno, byly názory na jeho kvalitu různé. Autoru ale nezáleželo na rozumu, usiloval o to, aby básně samy vytvářely skutečnost, ne jen ji reprodukovaly nebo popisovaly.
Báseň ovlivnila mnohé české i zahraniční spisovatele (např. V. Nezval – Edison, Jiří Wolker – Svatý kopeček)

Struktura díla 
Báseň neobsahuje jedno konkrétní téma (polytematismus). Snaží se zachytit volný, spontánní proud představ, pocitů a úvah. Objevuje se prolínání časových rovin a dějišť – čtenář se neustále nachází na různých místech: v Paříži, v Praze (prý si ji básník také oblíbil), u Středozemního moře, v Římě a Amsterdamu.
Na první pohled by mohlo čtenáře zaujmout, že je celá báseň psaná bez interpunkčních znamének. Tento jev můžeme vnímat právě jako součást avantgardního umění. Je psaná veršem volným. Setkáváme se zde s rýmem sdruženým:

 A tobě brání stud když okna na tebe hledí
 Vstoupiti do kostela a jít tam ke zpovědi
 Čteš letáky ceníky plakáty jež zpívají hlasitě
 Toť dnešní poesie zatím co prosou žurnály sytí tě

Báseň je psaná jako volný průběh autorových myšlenek, avšak je zde dodržována jakási forma a rým. Vzhledem k obsahovosti díla by se dalo zařadit do lyricko-epického literárního žánru. Literárních figur mnoho neobsahuje.
Je možno uvést například personifikaci:

 Chraptivý zvon tu zaštěká k poledni

Neobvyklé jsou personifikace:

 Pastýřko Eiffelko jak bečí stádo mostů dnes
 …
 Noc se vzdaluje jako míšenka přesličná

Další figura je anafora:

 Toť krásná lilie již všichni pěstíme
 Toť rusovlasá pochodeň jež větrem nehasne
 Toť bledý a nachový syn bolestiplné ženy
 Toť strom vždy modlitbami všemi přetížený
 Toť dvojmocnina cti a věčnosti
 Toť hvězda o cípech šesti
 Toť Bůh jenž v pátek mře a v neděli vzkříšen jesti
 Toť Kristus který k nebi lépe než letci vzlétá

Jako inverze by se daly označit následující verše:

 A ty piješ ten líh palčivý jako života bol
 Tvého života jejž piješ jako alkohol

Odkazy

Reference

Související články 
 Francouzská literatura

Externí odkazy 
 

Básnická díla francouzské literatury
Knihy z roku 1912
Gruppe 47

Gruppe 47 (Skupina 47) byla německá literární skupina, která se snažila povznést německou literaturu, její zakladatel ji charakterizoval jako „politicky angažovanou skupinu, s cílem mravní obrodu německého národa!“. Tato skupina neměla žádnou organizaci, tajemníka, vše záleželo na dobrovolnosti a její ústřední postavě Hansi Werneru Richterovi.

Historie 
Historii této skupiny lze hledat již v roce 1945, kdy americká armáda vydávala tzv. „Dopisy válečným zajatcům“. Roku 1946 založil vydavatel Alfred Andersch a redaktor Hans Werner Richter časopis Der Ruf („Výzva“), ten se měl pokoušet pomáhat učit Němce demokracii. V roce 1947 tomuto časopisu americká vojenská správa odebrala licenci, oficiálním důvodem byla malá aktivita tohoto časopisu, neoficiálním pak stížnost SSSR. Je pochopitelné, že tato činnost se sovětskému vedení nezamlouvala, je však třeba říci, že činnost byla skutečně minimální, zklamáním bylo, že se do takovéhoto spolku absolutně nepokusili zapojit literáti, kteří byli přímo napojeni na antifašistická hnutí či exulanti.
Časopis Der Ruf byl pak vydáván ještě jinými nakladateli, ale žádný výrazný úspěch neměl.

Roku 1947 se bývalí členové Der Ruf pokusili založit nový časopis Der Skorpion, tato jejich činnost však zkrachovala na nedostatku financí, což je vedlo k nápadu založit skupinu.

Tato skupina se setkávala dvakrát ročně, mladí (pozvaní) literáti zde četli své nepublikované texty, vzájemně si je hodnotili a kritizovali, poté byl vybrán nejlepší text. Díky činnosti zakladatele této skupiny - H. W. Richtera na tato setkání přijížděli i zahraniční kritici, čímž se zvedala úroveň setkání. Ten byl pak oceněn jejich vlastní cenou spojenou s finančním darem, který mezi sebou vybrali účastníci tohoto setkání. Později tato cena získala sponzory (televize, rádia) čímž se zpopularizovala a zkomercionalizovala.

Činnost této skupiny byla ochromena v roce 1967, kdy začalo docházet ke studentským bouřím. Jelikož se politické názory členů rozdělily natolik, že již neměli zájem pořádat setkání. K formálnímu rozpuštění došlo až roku 1977.

Představitelé (výběr) 
 Heinrich Böll
 Siegfried Lenz
 Hans Werner Richter – zakladatel
 Günter Grass
 Martin Walser
 Peter Weiss
 Hugo Hartung
 Jürgen Becker

Související články 
 Německá literatura
 Druhá světová válka v literatuře
 Dortmunder Gruppe 61

Externí odkazy 
 

 
Německá literatura
Literární skupiny
Agáta

Agáta je ženské jméno pocházející z řeckého slova ἀγαθός – dobrá, zdatná, ušlechtilá. Do češtiny se jméno někdy převádí jako Háta nebo Dobruše. Za mužskou formu můžeme považovat jméno Agaton.

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi ženskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími ženami v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku žen v ČR za sledované tři roky 1999-2002) je +9,3%, což svědčí o poměrně značném nárůstu obliby tohoto jména.

Jméno Agáta v jiných jazycích 
 Anglicky: Agatha
 Italsky: Agata
 Německy: Agathe
 Maďarsky: Ágota

Data jmenin 
 Český kalendář: 14. října
 Slovenský kalendář: 5. února
 Římskokatolický církevní kalendář: 5. února

Významné osoby se jménem Agáta 
 Svatá Agáta z Katánie († 251), sicilská křesťanská mučednice
 Agáta Lotrinská (1120–1147), hraběnka burgundská
 Agatha Christie (1890–1976), anglická spisovatelka
 Agáta Hanychová
česká modelka, herečka, moderátorka a dcera Veroniky Žilkové a Jiřího Hanycha

Externí odkazy 
 
 

Ženská jména
Ženská jména řeckého původu
Klára

Ženské jméno Klára pochází z latinského slova clarus, „jasný“, „světlý“. Vykládá se také jako světlo.

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v Česku a pořadí mezi ženskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími ženami v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku žen v ČR za sledované tři roky) je +6,3 %, což svědčí o poměrně strmém nárůstu obliby tohoto jména.

V lednu 2006 se podle údajů ČSÚ jednalo o 15. nejčastější ženské jméno mezi novorozenci.

Domácké podoby 
Mezi domácké podoby jména patří například Klárka, Klárinka, Kláruška, Klaruše, Kája či Lara.

Jméno Klára v jiných jazycích 
 Anglicky: Claire, Clare
 Italsky: Chiara, Kiara
 Španělsky: Clara
 Francouzsky: Claire
 Rusky: Клара (Klara)

Data jmenin 
 Český kalendář: 12. srpna
 Slovenský kalendář: 29. října
 Římskokatolický církevní kalendář: 11. srpna

Významné osoby se jménem Klára

světice 
 Svatá Klára, patronka Assisi, klarisek, pradlen, pozlacovačů, výšivkářek, sklenářů a malířů skla; vzývána jako ochránkyně slepých a při horečkách

ostatní 
 Klára Cibulková – česká herečka
 Klára Doležalová – česká herečka a moderátorka
 Klára Issová – česká herečka
 Klára Janečková – česká spisovatelka
 Klára Klose – česká sochařka a malířka
 Klára Poláčková – česká sportovkyně, horolezkyně
 Clara Schumannová – německá klavíristka a hudební skladatelka
 Klára Sedlo – česká malířka
 Klára Long Slámová – česká právnička
 Klára Samková – právnička, občanská aktivistka

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 

Ženská jména
Ženská jména latinského původu
Prekompaktní množina

Prekompaktní množina, nebo též totálně omezená množina, je taková množina bodů metrického prostoru, která jde vždy pokrýt konečným počtem stejných koulí o libovolně malém poloměru.

Definice 

Množina  v metrickém prostoru se nazývá prekompaktní, jestliže ke každému  existuje v  konečná množina bodů  s vlastností , kde  jsou -okolí  (koule se středem  a poloměrem ).

Vlastnosti 

Množina  je prekompaktní právě tehdy, když z každé posloupnosti prvků  lze vybrat cauchyovskou posloupnost. 

Prekompaktní množina je omezená. Kompaktní množiny jsou ty, které jsou prekompaktní a úplné.

Na úplných metrických prostorech prekompaktní množiny a relativně kompaktní množiny splývají.

Související články 

 Kompaktní zobrazení

Topologie
Zobrazení na

Zobrazení na, nebo také surjektivní zobrazení, surjekce, je druh zobrazení mezi množinami, které zobrazuje na celou cílovou množinu. Každý prvek cílové množiny má tedy alespoň jeden vzor. Tudíž obor hodnot je celá cílová množina.

Definice 
Zobrazení  je zobrazením množiny  na množinu , jestliže se na každý prvek z  zobrazí alespoň jeden prvek množiny , tedy

nebo ekvivalentně
.

Můžeme také zkráceně psát, že . Laicky řečeno: v množině Y nezůstalo žádné „volné písmenko“.

Vzorec 
Počet možných surjekcí pro p=|X| q=|Y| se vypočte jako

přičemž musí samozřejmě stále platit, že .

Dále vždy platí, že Sur[p,1] = 1

Tabulka pro počet surjekcí:

Příklady 
 Reálná funkce  je surjekce, protože pro každé  existuje , pro které .
 Reálná funkce  není surjekce, neboť pro  neexistuje , pro které by . Pokud však budeme uvažovat funkci  jako funkci komplexní , je tato funkce již na, pro každé  existuje .

Související články 
 Prosté zobrazení (injekce)
 Bijekce

Externí odkazy 
 

Matematické relace a zobrazení
Avatár

Termín avatár (nebo původně avatára) pochází z hinduismu – v sanskrtu toto slovo znamená sestup a přeneseně vtělení (inkarnace) – obvykle božské bytosti do fyzického těla za zvláštním účelem. Nejčastěji je používán pro Višnua. Devátým avatárem Višnuovým byl Buddha.

Ke vtělení, zvanému avatár, nemusí dojít jen při narození, nýbrž i v průběhu života, když je někdo určitým nehmotným způsobem zmocněn, tj. obdařen komplexem vlastností, připisovaných dané božské inteligenci. Taková osoba se nazývá šakti-ávéša avatár (též šaktjávéša avatár).

Ze západních znalců orientálních duchovních tradic používal tento výraz také např. britský filosof, mystik a cestovatel Paul Brunton, a to pro duše vysokého stupně, které se vtělují na Zemi, aby přinesly výrazný impuls pro duchovní vývoj lidstva – jako příklady jmenuje Ježíše z Nazareta, Krišnu a staroegyptského Osirise.

Reference

Externí odkazy 
 

Hinduismus
Beneath a Steel Sky

Beneath a Steel Sky je sci-fi počítačová hra pro PC (DOS) i Amigu, odehrávající se v neurčité budoucnosti po planetární katastrofě. Žánrově se jedná o klasickou grafickou adventuru, kde hráč ovládá hlavního hrdinu. Ten se jmenuje Robert Foster a spolu s droidem Joeym je v úvodu hry zajat autoritou blízkého města, do něhož má být deportován vrtulníkem. Během přepravy ale nastanou problémy, následkem jichž je havárie, ze které se Fosterovi s Joyem podaří zachránit a utéct. Následně Foster odhaluje principy tohoto chladnokrevného světa, setká se s několika jeho obyvateli, několikrát podnikne výlet do virtuální reality tamního informačního systému, než jej na konci čeká tajemné setkání s jeho biologickým otcem.

Hra byla vydána na začátku roku 1994, ale v roce 2003 byla zveřejněna společností Revolution Software jako freeware. Je možné ji najít na stránkách projektu ScummVM. je také dostupná zdarma na Good Old Games.

Externí odkazy 
 
 Revolution Software - vývojářská společnost
 https://web.archive.org/web/20060424154219/http://plnehry.idnes.cz/adventure/beneathasteelsky.html - plná verze ke stažení

Point-and-click adventury
Hry podporované ScummVM
Hry pro Amigu
Hry pro DOS
Videohry z roku 1994
Freewarové videohry
Hry pro CD32
Kyberpunkové videohry
Science fiction videohry
Hry pro iOS
Hry pro macOS
Hry pro Windows
Britské videohry
Videohry pro jednoho hráče
Videohry od Virgin Interactive
Whitespace

Whitespace je humorný ezoterický programovací jazyk vytvořený Edwinem Bradym a Chrisem Morrisem, představený 1. dubna 2003. Veškerá syntaxe jazyka sestává z bílých znaků (mezer, tabulátorů a konců řádek; anglicky se označují jako whitespace, odtud název), veškeré jiné znaky (písmena, čísla, symboly atd.) jsou ignorovány.

Whitespace je imperativní jazyk běžící na virtuálním stroji v podobě zásobníkového počítače vybaveného haldou.

Syntaxe 
Program je tvořen posloupností příkazů, z nichž každý sestává z řetězce významných symbolů (mezerník SP, tabulátor TAB, znak konce řádky LF), jiné symboly jsou zcela ignorovány. Před každým příkazem je označení typu příkazu:

Čísla (která se vyskytují jako parametry některých příkazů) mohou být libovolně velká, zadávají se v binárním zápisu jako posloupnost znaků SP a TAB (reprezentující 0, resp. 1) a ukončená znakem LF. První znak určuje znaménko – číslo začínající SP je kladné, číslo začínající TAB je záporné.

Návěští jsou tvořena libovolnou posloupností znaků SP a TAB ukončenou LF. Tyto posloupnosti musí být jednoznačné (nesmí se v programu opakovat).

Instrukce pro práci se zásobníkem 
Na zásobník lze ukládat celá čísla libovolné velikosti.

Aritmetické instrukce 
Ve Whitespace se pracuje pouze s celými čísly, v aktuální verzi nejsou čísla s plovoucí řádovou čárkou podporována.

Aritmetické instrukce provedou zadanou operaci se dvěma vrchními čísly, která ze zásobníku vyjmou, a výsledek uloží na zásobník. První (hlouběji) uložené číslo je považováno za levý operand.

Instrukce přístupu k haldě 
Halda je adresována celými čísly uloženými na vrcholu zásobníku. Při čtení je adresa na zásobníku nahrazena hodnotou z haldy, při zápisu je adresa a hodnota ze zásobníku přečtena a vyjmuta.

Řídící instrukce

Instrukce vstupu a výstupu 
Whitespace obsahuje instrukce umožňující komunikaci s uživatelem. Instrukce pro vstup ukládají přečtené hodnoty do haldy, na adresu obsaženou na zásobníku.

Externí odkazy 
 
 Domácí stránka
 Oznámení na Slashdotu

Programovací jazyky
Ezoterické programovací jazyky
Monkey Island

Monkey Island je pětidílná série počítačových her od společnosti LucasArts. Všechny hry patří mezi grafické point and click adventury. Původní hra byla v roce 1990 vydána ve verzích pro Amigu, Atari ST, Macintosh a IBM PC (s grafikou EGA, později vydána nová verze na CD ROM, s grafikou VGA).

V herním příběhu se hlavní hrdina Guybrush Threepwood (rádoby pirát – pirát usmrkanec) snaží dostat do pirátské komunity, porazit pirátského ničemu LeChucka a v neposlední řadě také získat srdce guvernérky Elaine Marley.

Podle kritik a příznivců, série proslula neotřelým humorem – padnoucím do nevyzpytatelného a vykresleného pirátského prostředí, grafickým zpracováním, nápadem, poutavým příběhem i charismatickým a osobitým hlavním hrdinou, jež cele vytvořily humorem odlehčenou, nebývalou pirátskou atmosféru.

Hry série 
 The Secret of Monkey Island – 1990
 Monkey Island 2: LeChuck's Revenge – 1991
 The Curse of Monkey Island – 1997
 Escape from Monkey Island – 2001
 The Tales of Monkey Island – 2009

Zajímavosti 

 Monkey Island neboli Opičí ostrov skutečně existuje. Po světě jich je několik, ale jen jeden leží v Karibiku. Ve skutečnosti se jmenuje Isla de la Mona (anglicky Mona Island) a leží 66 km západně od Portorika. Dle své rozlohy a polohy celkem přesně odpovídá Monkey Islandu ve hře.
 Jméno Guybrush v kalendáři nenajdete. Vzniklo Ronu Gilbertovi samo v grafickém programu, kde kreslil vzhled hlavní postavičky tak, že si soubor uložil jednoduše pod názvem Guy a program měl příponu .brush
 Piráti z Karibiku a Monkey Island? U prvního dílu je možné si všimnout řady podobností (pirátská loď duchů, vzhled hlavního hrdiny,…) Ron Gilbert se inspiroval v jednom z Disneylandů už v 80. letech
 V česku vznikla v roce 1994 parodie Tajemství Oslího ostrova

Reference

Související články 
 Svět série Monkey Island

Externí odkazy 
 
 
 The Scumm Bar – fanouškovské stránky (anglicky)
 www.worldofmi.com – fanouškovské stránky (anglicky)

 
Adventury
Videohry o pirátech
Herní série
Lety

Lety může označovat:
 Lety (okres Písek) – obec 5 km severně od Čimelic v okrese Písek
 Koncentrační tábor Lety – tábor, nejprve pracovní, později sběrný za 2. světové války, v obci Lety
 Lety (okres Praha-západ) – obec u Dobřichovic v okrese Praha-západ
 množné číslo slova „let“, značícího dopravní činnost letadla nebo jím prováděný dopravní spoj
 Lety Google – služba pro online rezervaci letů od Googlu

Externí odkazy
Strategická videohra

Strategická videohra nebo též strategie () je videoherní žánr, u kterého ovládáme větší skupinu objektů a manipulujeme s nimi po hrací ploše tak, abychom utrpěli co nejmenší újmu na vitalitě, bojeschopnosti, údržbě objektů, zdrojů, území, jednotek, sil atp. a zároveň tutéž újmu, kterou na sobě potlačujeme, způsobili protivníkovi. Strategie můžeme kategoricky dělit do několika sfér podle způsobu hraní a cíle, jež je dán.

Definice 
Strategické počítačové hry jsou žánr, který jsou zaměřeny na myšlení a plánování k dosažení vítězství. Konkrétně, hráč musí plánovat řadu opatření proti jednomu nebo více oponentů a snížení nepřátelských sil je obvykle cílem. Vítězství je dosaženo vynikajícím plánováním a prvek náhody nemá téměř žádnou roli. Ve většině případů strategii hráč dostane vrchní pohled na herní svět (godlike view) a nepřímo kontroluje herní jednotky pod jeho velením. Tak většina strategických her obsahuje prvky boje v různé míře a je možno je kombinovat strategicky a takticky. Kromě bojů, tyto hry často zpochybňují řízení ekonomiky.

Podžánry 
 tahové strategie (turn-based strategy, TBS) (Warlords, Civilization, Colonization); Tento druh strategie se liší od jiných tím, že se (jak název napovídá) odehrává po kolech či tazích
 realtimové strategie (real-time strategy, RTS) (Command and Conquer, StarCraft); Veškerý hráčův úkon a počítačem řízené odezvy probíhají v reálném čase
 budovatelské strategie (The Settlers, Sim City, Theme Hospital); Hráč se soustředí na budování (a ekonomiku) místo na boj
 bojové strategie (Red Alert, Dune 2, Warcraft); Opak budovatelské strategie, zaměřené hlavně na boj
 webové hry (Divoké kmeny, Travian, Red Dragon); Strategie, kterou hráči ovládají pouze prostřednictvím standardního webového prohlížeče, často ve formě MMO
 4X; Hry během nichž hráč musí eXplore – prozkoumat na mapě okolí, eXpand – rozšířit svůj vliv, například zakládáním nových osad, eXploit – využít zdroje, které ovládá (například těžit z obsazených území suroviny), eXterminate – napadnout a zničit ostatní hráče
 simulátory
 deskové hry

Poznámky 

Existují i jiné odnože počítačových her se strategickými prvky
 U simulátorů neovládáme vždy několik objektů, ale můžeme manipulovat i s jedním. U budovatelských typů počítačových her nemusí jít vždy o likvidaci oponenta. Výjimky jsou odvislé od vývojářských záměrů.

Externí odkazy 
 

 
Videoherní žánry
Strategie

Strategie (z řeckého strategos, generál < stratos (vojsko, výprava) + agein, vést) je dlouhodobý plán činností zaměřený na dosažení nějakého cíle. Může dále jít:

politologie a vojenství
 stratég, post v starověkém Řecku. 
 vojenská strategie (je rozdíl mezi taktikou a strategií)

biologie
 životní strategie organismů – K-stratég, R-stratég, S-stratég

ekonomika
 obchodní strategie
 strategický plán rozvoje – dokumentů územního celku vyjadřující předpokládaný vývoj daného celku v dlouhodobějším časovém horizontu
 marketingová strategie - součást strategie subjektu (právnického (nejen obchodní společnosti), ale i fyzického), která říká, jak pomocí marketinku dosáhnout stanovených cílů.

hry
 Strategie (teorie her) v teorii her,
 strategické počítačové hry.
 strategie šachu

jiné 
 Strategie (časopis) – časopis

Externí odkazy
Lucasfilm Games

Lucasfilm Games (mezi lety 1990 a 2021 známé jako LucasArts) je americká videoherní licenční společnost, jejíž mateřskou společností je Lucasfilm. V květnu 1982 ji založil George Lucas pod názvem LucasArts jako vývojářskou firmu.

Mezi první vydané hry patří Ballblazer a Rescue on Fractalus!, která používá unikátní fraktálovou grafiku pro zobrazování cizí planety. Obě hry vznikly původně na 8bitovém Atari 800 a byly později portovány na mnoho platforem. Další dvě hry z tohoto období firmy z roku 1985 jsou Koronis Rift a The Eidolon.

V dalších letech firma prodává hry jako Maniac Mansion, Loom, The Secret of Monkey Island a Indiana Jones and the Fate of Atlantis založené na systému SCUMM. Poslední takovou byl třetí díl série Monkey Island s názvem The Curse of Monkey Island. S Grim Fandango se objevil i nový herní engine zvaný GrimE.

Za dobu svého působení si společnost LucasArts vypracovala pověst producenta, který vydá ročně pouze 1–3 tituly, které ovšem vždy získávají vysoce nadprůměrné hodnocení.

Vydané hry 
Adventury
 Labyrinth – 1986
 Maniac Mansion – 1987
 Zak McKracken and the Alien Mindbenders – 1988
 Indiana Jones and the Last Crusade – 1989
 Loom – 1990
 The Secret of Monkey Island – 1990
 Monkey Island 2: LeChuck's Revenge – 1991
 Indiana Jones and the Fate of Atlantis – 1992
 Day of the Tentacle – 1993
 Sam & Max Hit the Road – 1993
 Full Throttle – 1995
 The Dig – 1995
 The Curse of Monkey Island – 1997
 Grim Fandango – 1998
 Escape from Monkey Island – 2000

Vojenské simulátory
 PHM Pegasus – 1986
 Strike Fleet – 1986
 Battlehawks 1942 – 1988
 Their Finest Hour: The Battle of Britain – 1989
 Secret Weapons of the Luftwaffe – 1991
 X-Wing
 TIE Fighter
 Rebel Assault

FPS
 Star Wars: Dark Forces – 1995
 Outlaws – 1997
 Jedi Knight: Dark Forces II – 1997 + Datadisk Mysteries Of The Sith - 1998
 Star Wars: Jedi Knight II: Jedi Outcast – 2002
 Star Wars: Jedi Knight: Jedi Academy – 2003
 Star Wars Battlefront
 Star Wars Battlefront 2
 ''Star Wars Battlefront 3

Lidé v LucasArts 
Seznam bývalých, či současných zaměstnanců v LucasArts:
 George Lucas - zakladatel společnosti
 Ron Gilbert – (1983–1992) programátor, grafik, vedoucí projektů
 Tim Schafer – (1989–2000) programátor, vedoucí projektů
 Shelley Day – (1957–1992) produkční
 Dave Grossman - programátor, grafik
 Jonathan Ackley
 Larry Ahern
 Michael Land – (1990–?) hudebník
 Sean Clark – (1990 – 2002) programátor, vedoucí projektů
 Michael Stemmle – (1990 – 2004) scenárista, vedoucí projektů
 Steve Purcell – scenárista, ilustrátor

Externí odkazy 
 

Americké videoherní společnosti
Společnosti vydávající videohry
Společnosti vyvíjející videohry
Oberon

Oberon má více významů.
 Oberon (mytologie) – mytologická postava krále elfů pocházející z Artušovských legend a známá ze Shakespearovy hry Sen noci svatojánské
 Oberon (měsíc) – přirozená družice planety Uran
 Oberon (programovací jazyk) – programovací jazyk
 Oberon (opera) – opera Carla Marii von Webera
 Oberon (operační systém) – operační systém napsaný v jazyce Oberon
 Oberon, král Elfů – komická opera Pavla Vranického
 Oberon z Amberu – král Amberu v knihách Rogera Zelazného.
 Oberon medical equipment

Externí odkazy