Ivan Blatný

Ivan Blatný (21. prosince 1919 Brno – 5. srpna 1990 Colchester, Spojené království) byl český básník, člen Skupiny 42, překladatel a esperantista.

Život 
Byl synem českého literáta Lva Blatného. S rodiči poměrně hodně cestoval. Jeho otec však roku 1930 zemřel (Ivanu Blatnému bylo tehdy pouze 11 let) a po necelých třech letech mu zemřela i matka. Poté se o něj starali prarodiče z matčiny strany Anna Klíčníková (roz. Malá) a Arnold Klíčník. Literárním patronem mu byl Vítězslav Nezval.

Mládí a období 2. světové války 
V roce 1928 se zúčastnil literární soutěže v Lidových novinách. Vystudoval gymnázium a přestože studoval s obtížemi, byl redaktorem Studentského časopisu, kde získal 1. místo v soutěži o báseň roku. Brzy po dokončení gymnázia začal studovat Filozofickou fakultu Masarykovy univerzity v Brně obor čeština – němčina (ještě ovládal esperanto). V roce 1935 zdědil po smrti svého dědečka Arnolda Klíčníka zavedený optický závod v Solniční ulici, který ho živil až do jeho odchodu do exilu. V této době také přispíval do několika literárních časopisů. Svou prvotinu, básnickou sbírku Paní Jitřenka, vydal v roce 1940. O rok později vydal sbírku Melancholické procházky, která zvítězila v celonárodní soutěži.

Odchod do exilu 
Po osvobození vstoupil do KSČ. Roku 1948 byl vyslán místo Jana Čepa, který byl komunistickým vedením pokládán za nespolehlivého, jako člen tříčlenné oficiální delegace Syndikátu československých spisovatelů do Londýna, odkud se již nevrátil – v BBC oznámil, že se domů do Československa nevrátí. V českém vysílání londýnského rozhlasu promluvil o potlačování kultury a svobody tvorby v Československu. V Anglii požádal o politický azyl, poštou vrátil průkaz KSČ i Syndikátu československých spisovatelů. V Československu byl označen za zrádce, zbaven majetku a občanských práv a stal se zakázaným básníkem.

Nemoc 
Ivan Blatný život v exilu nesl velmi těžce, zhoršila se mu jeho psychická choroba, stihomam, obával se, že ho chce unést KGB. Život v emigraci byl pro něj obtížný, neuměl ani anglicky. Určitou dobu ale spolupracoval s BBC a Svobodnou Evropou – pořizoval překlady.

V roce 1954 byl trvale umístěn v psychiatrické léčebně (Claubury Hospital v Essexu, 1967 ústav v Ipswichi, 1984 Clacton-on-Sea, kde zemřel) s diagnózou paranoidní schizofrenie. Roku 1977 se seznámil se zdravotní sestrou Frances Meachamovou, která poslala jeho tvorbu do Kanady do nakladatelství '68 Publishers Josefa Škvoreckého a Zdeny Salivarové, kde vyšel výbor jeho tvorby pod jménem Stará bydliště. Vydání této sbírky Ivana Blatného velmi povzbudilo, začal pracovat na další sbírce (Pomocná škola Bixley).

V roce 1990 poslal Václavu Havlovi děkovný dopis.

Zemřel na rozedmu plic, jeho popel byl v roce 1991 převezen do Brna, kde je pohřben na Ústředním hřbitově společně se svým otcem na pietním pohřebišti. Skutečný hrob jeho otce Lva Blatného se však nachází několik desítek metrů odtud, v rodinné hrobce Arnolda Klíčníka.

12. července 1994 byla na domě Obilní trh 4 odhalena pamětní deska, připomínající, že právě v tomto domě ve třetím podlaží žil básník Ivan Blatný v rodině svého strýce Arnolda Klíčníka.

Dne 10. září 2020 byla za účasti představitelů města a českého velvyslance ve Velké Británii Libora Sečky po Ivanu Blatném slavnostně pojmenována jedna z ulic v Ipswichi. Jedná se o ulici v místech, kde se nacházel psychiatrický ústav, v němž český básník strávil devět let svého života. Ivan Blatný se tak stal po Bedřichu Smetanovi, Janu Palachovi, Václavu Hollarovi a Janu Husovi pátým Čechem, po němž je pojmenovaná některá z ulic ve Spojeném království.

Literární dílo

Poezie 
 Paní Jitřenka – 1940
 Melancholické procházky – 1941
 Tento večer – 1945
 Hledání přítomného času – 1947
 Stará bydliště – 1979 vydalo nakladatelství Sixty-Eight Publishers v Torontu; v Česku v r. 1992; výbor z díla psaného po r. 1948
 Pomocná škola Bixley – samizdat 1982, se změnami v Torontu 1987, oficiálně Česku v r. 1994
 Jde pražské dítě domů z bia... – 2017, básně z pozůstalosti psané v letech 1982-1990 vydalo Druhé město v r. 2017

Próza 
 Hra na povídku – společně s J. Ortenem
 Druhá hra na povídku – společně s J. Ortenem

Pro děti 
 Na kopané – 1946
 Jedna, dvě, tři, čtyři, pět – 1947

Dále se zachovalo velké množství nezpracovaných rukopisů.

O životě a díle Ivana Blatného 
 REINER, Martin. Básník. Román o Ivanu Blatném. 1. vyd. 2014. Praha: Torst. 600 S. .

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1900–1945
 Česká literatura v letech 1945–1990
 Skupina 42

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Ivan Blatný – podrobné materiály na webu Martina Reinera
 Ukázky z literárního díla 
 Plachý český Rimbaud psal hlavně v léčebně, Brněnský deník 8. 9. 2010
 Zvukový archivní záznam rozhlasového nekrologu, který Ivanu Blatnému věnoval Karel Kyncl (6. 8. 1990)

Čeští básníci
Čeští spisovatelé knížek pro děti
Čeští exiloví spisovatelé
Čeští esperantisté
Čeští emigranti a exulanti
Osobnosti Moravy
Skupina 42
Nositelé medaile Za zásluhy (Česko)
Osobnosti na českých poštovních známkách
Čestní občané města Brna
Lidé se schizofrenií
Narození 21. prosince
Narození v roce 1919
Narození v Brně
Úmrtí 5. srpna
Úmrtí v roce 1990
Úmrtí v Colchesteru
Pohřbení na Ústředním hřbitově v Brně
Muži
Čeští umělci v zahraničí