Santpedor

Santpedor és una vila de Catalunya, cap del municipi del mateix nom, de la comarca del Bages. Se situa al nord de Manresa i en el sector més pla del Bages, dedica la major part del seu terme als conreus però també disposa d'àrees industrials en ple desenvolupament. Avui Santpedor és una de les poblacions de la comarca amb major creixement urbanístic i manté una activa vida cultural i esportiva. Fa temps que es treballa en la recuperació i condicionament dels aiguamolls del sud de la vila, on s'ha constatat l'existència d'espècies ornitològiques interessants. Santpedor conserva alguns portals del seu antic recinte emmurallat, que donen al barri antic de la vila un atractiu caràcter medieval. L'església de Sant Pere, d'origen romànic però actualment de bonica factura gòtica, ha estat restaurada fa poc. A l'entorn de la vila destaca l'ermita de Sant Francesc, bon mirador sobre el pla de Bages, i Santa Anna de Claret, un indret agradable amb dues esglesioles: la romànica de Santa Maria i la barroca de Santa Anna.

Santpedor, també, es caracteritza per ser: el poble de Josep Guardiola i Sala i del Timbaler del Bruc.

Geografia 
 Llista de topònims de Santpedor (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

Història 
El nom deriva de la construcció l'església de Sant Pere a l'indret conegut antigament pel lloc d'Or, anomenant-se Sant Pere d'Or. D'aquest nom prové la contracció Santpedor, passant per l'estadi intermedi de Sant Pè d'Or. La documentació escrita més antiga que fa referència al lloc d'Or és de l'any 937 i l'església està documentada des del 996. El Castell d'or s'esmenta com a “castrum Auri” en una butlla del papa Benet VII (any 978). El 1082, Ramon Berenguer II va cedir la meitat el seu alou al monestir de Sant Benet de Bages.

Als segles següents,  a , Santpedor experimenta un creixement progressiu que culmina durant la primera meitat del  fins que la pesta negra castigà durament la població l'any 1348. D'aquest període en resten valuosos testimonis arquitectònics. Durant aquest període, Santpedor fou vila reial, és a dir, que no depenia de cap senyor feudal, sinó directament de la corona.

El rei Pere el Cerimoniós vengué Santpedor a un noble anomenat Francesc de Perellós, però els santpedorencs aconseguiren reunir 5.000 florins d'or per recuperar els drets sobre el municipi i retornar-lo a la protecció reial. L'any 1400, el rei Martí l'Humà premiaria aquest esforç atorgant a vila el títol de "Carrer de Barcelona". Santpedor tenia el privilegi d'enviar representants a les corts catalanes.

Malgrat que l'agricultura continuà essent la principal activitat econòmica del poble entre els segles  i , es desenvoluparen algunes activitats manufactureres que tingueren certa significació en l'economia local com la dels paraires (filadors, cardadors i teixidors de llana) i la producció d'aiguardent, que fins i tot s'exportava a altres comarques. Santpedor fou durant molts segles la segona població del Bages i tingué fortes rivalitats amb Manresa.

Santpedor participà activament a la Guerra del Francès (1808-1814). La memòria popular feu llegenda de la intervenció del jove Isidre Lluçà i Casanoves, conegut com el timbaler del Bruc, en el primer combat del Bruc, el 6 de juny de 1808.

Després de la guerra hi hagué una forta regressió econòmica agreujada per la competència de les noves indústries que anaven creixent al voltant dels rius Llobregat i Cardener, ja que a Santpedor encara es teixia a mà. Les tres Guerres Carlines i la plaga de fil·loxera que assolà les vinyes tancaren el  no gaire afortunat per al poble.

La recuperació arribà al primer quart del  amb l'arribada del ferrocarril (1884), la creació de la Cooperativa Agrícola (1905), l'arribada de l'electricitat (1911) i la portada de l'aigua (1932). Com a la resta de Catalunya, el creixement s'estroncà amb la Guerra Civil.

El tèxtil fou pràcticament l'única indústria que subsistí fins que també entrà en crisi a la dècada del 1960, provocant el sorgiment d'altres activitats, que com a la resta de la comarca, va comportar l'arribada de nombroses famílies procedents d'altres comunitats de l'estat, atretes per les possibilitats de feina.

Sardana 
La sardana guanyà molta popularitat a Santpedor al llarg del , fins al punt que l'any 1987 la vila fou proclamada Ciutat Pubilla de la Sardana. Un monument situat a la Plaça Catalunya recorda l'efemèride i el vincle de Santpedor amb aquest ball.

La sardana es va popularitzar a Catalunya a principis del  i va arrelar amb força a Santpedor, on tot sovint se celebraven ballades populars. L'any 1959 apareix el primer grup sardanista, sota el nom de L'Encís d'un Poble, que participà en diversos concursos, però que tingué una curta durada. L'any 1966 sorgeix el grup Flama Roja, que actuà en concursos al llarg de tres anys. L'any 1970 es forma el Grup Sardanista Santpedor per a aglutinar el món sardanista local i per promoure aquesta dansa i la cultura catalana. Va durar fins al 1997 i va arribar a tenir quatre colles: Flama Roja, Aires Nous, Timbaler i Petits Santpedorencs. L'any 1987 tota aquesta intensa activitat fou reconeguda amb la proclamació de Santpedor com a Ciutat Pubilla de la Sardana.

Santpedor va rebre amb gran estima i participació aquell pubillatge, que els vilatans van entendre com una distinció important per a la vila. L'esdeveniment fou celebrat amb actes nombrosos, que comptaren amb l'activa col·laboració de totes les entitats culturals i esportives del poble. Cal destacar sobretot l'acte solemne i oficial a l'Ajuntament, en què es descobrí una placa commemorativa; la proclamació com a Pubilla de la Sardana de na Maria Bosch i Gall; la lliçó magistral sobre la Sardana d'en Jaume Prat i Vila i la inauguració del Monument a la Sardana situat a la Plaça de Catalunya (Santpedor). El monument, que encara avui testimonia aquell pubillatge, és obra de l'escultor santpedorenc Xavier Barcons i Soler.

Demografia

Administració 

{| width="100%"
|

Llocs d'interès 
 Sant Pere de Santpedor
 Arxiu Històric
 Aiguamoll de la Bòbila
 Cal Lluçà
 Séquia de Manresa
 Auditori Convent Sant Francesc, auditori a l'antiga església del Convent de Sant Francesc
 Safareig públic de Santpedor

Festivitats 
 Festa Major, segon cap de setmana de juny
 Fira de Sant Miquel, finals de setembre

Personatges coneguts 
 Bernat Espinalt, geògraf de finals del  
 Timbaler del Bruc, timbaler de la batalla del Bruc de Montserrat (Guerra del Francès)
 Josep Guardiola i Sala, futbolista i entrenador
 Rafael Martínez i Aguilera, jugador de bàsquet
 Anna Balletbò i Puig, exdiputada al Congrés
 Ricard Costa i Puigpelat, esportista
 Pere Balcells i Prat, esportista
 David Òrrit i Serrano
 Laura Vilagrà i Pons, batllessa de Santpedor (2003-2015) i Consellera de la Presidència de la Generalitat de Catalunya (2021-)

Vegeu també 
 Safareig públic de Santpedor
 Masies de Santpedor

Referències

Enllaços externs 

 Web oficial de l'Ajuntament de Santpedor
 Informació de la Generalitat de Catalunya
 Web amb informació de Santpedor

 
Viles closes del Bages