Plod (botanika)

Plod (fructus) je rostlinný orgán obsahující semena. Vzniká přeměnou semeníku, případně i dalších květních částí, po oplození vajíček a jeho funkcí je výživa a ochrana semen, případně pak napomáhání jejich šíření. Největší plody mají meloun (do 70 kg) či tykev (i přes 1 200 kg). Plod je specifický orgán krytosemenných rostlin (a např. útvar jinanu připomínající plod není nic než vajíčko se zdužnatělým osemením).
Soubor plodů, vznikajících z pestíků jednoho květu a spojených květním lůžkem, se nazývá souplodí. Plodenství je soubor plodů na společném stonku, vznikající z celého květenství. Pokud se na formování plodu podílejí i jiné květní části než semeník, označuje se jako nepravý plod.

Způsoby rozšiřování plodů 
 Anemochorie: větrem – plody jsou většinou vybaveny křidélky (u javoru) či chmýřím (u pampelišky)
 Zoochorie: živočichy – přichycením k živočichovi (např. lopuch, svízel), nebo konzumací a přes trávicí trakt trusem ven (jedlé plody, např. bobule)
 Hydrochorie: vodou – u vodních rostlin
 Autochorie: vlastními silami, např. u netýkavky

Klasifikace plodů 
Klasifikace plodů je komplikovaná. Existuje mnoho způsobů, jak ji provádět a neexistuje obecně přijímaný úzus, který by některou z nich výrazně upřednostňoval. Jediné, na čem se vědci obecně shodnou, je dělba na pravý a nepravý plod. Podle tohoto pravidla rozlišujeme plody pravé, na jejichž tvorbě se podílí pouze gyneceum a plody nepravé, na jejichž tvorbě se kromě gynecea podílí i jiné části květu.

Jakákoliv hlubší klasifikace plodů je však stálým předmětem diskuse v rostlinné morfologii. V následujících kapitolách jsou proto uvedeny dvě další, často uváděná členění.

Typy plodů 
 Pukavé: Po dosažení zralosti plod pukne a semena se uvolní
 Nepukavé: Po dosažení zralosti nedochází k uvolnění semen. Plod odpadává celý.
 Lámavé: Po dozrání se rozpadne plod na jednosemenné části, tyto části nekopírují linii plodolistu (rozpadají se napříč).
 Poltivé: Po dozrání se plod rozpadne na jednotlivé části (dle linie plodolistu), kdy každá nese jedno semeno.

Podle typu gynecea 
Tento typ uvádí studijní materiály pro morfologii rostlin na BF JU. Dělí plody na apokarpní a cenokarpní.

 Apokarpní plody
 pukavé: měchýřek, lusk
 nepukavé: bobule, peckovice, jednoplodolistová nažka
 apokarpní souplodí
 Cenokarpní plody
 pukavé: tobolka (suchá tobolka, dužnatá tobolka), šešule (resp. šešulka)
 nepukavé: víceplodolistová nažka, oříšek, obilka, bobule (vysychavá bobule), peckovice
 rozpadavé
 poltivé: dvounažka, dvoupeckovička, zobanitý plod, knoflíčkovité plody slézů, rozpadavé plody pryšců,
 lámavé: struk, dvojstruk, tvrdka

Suchý nebo dužnatý 
Tento typ dělení se aplikuje na českých základních a středních školách.

 Suché plody
 pukavé: měchýřek, lusk, šešule, šešulka, tobolka
 nepukavé: nažka, oříšek, obilka
 poltivé: struk, dvounažka, tvrdka, diskový plod
 Dužnaté plody
 bobule, peckovice
 Nepravé plody
 malvice, češule

Souplodí, jedná se o soubor plodů vzniklých z jednoho květu, avšak s více pestíky:
 Souplodí měchýřků – blatouch bahenní, orlíček obecný, čemeřice zelená
 Souplodí peckoviček – ostružiník maliník
 Souplodí nažek – jahodník (na zdužnatělém květním lůžku), růže (ve zdužnatělé češuli)
 Malvice = měchýřky v češuli – jabloň obecná, jeřáb oskeruše

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 HECKER, Katrin; HECKER, Frank. Jedlé a jedovaté rostliny a plody: poznejte rozdíl. Praha : Grada, 2021. 143 s. - 
 KINCL, Lubomír, KINCL, Miloslav, JAKRLOVÁ, Jana. Biologie rostlin pro 1. ročník gymnázií. Ilustr. Marie Suchardová. Praha : Fortuna, 1993. 112 s. - 
 NOVÁK, Jan. Plody našich i cizokrajných rostlin. Ilustr. František Fišer, foto Helena Nováková. Praha : Grada, 2005. 96 s. - 
 ROSYPAL, Stanislav, et al. Přehled biologie. Ilustr. Karel Jelínek aj.; fotogr. Ivan Heráň aj. 2. upr. vyd. Praha: Scientia, 1994. 635 s. - 
 REISENAUER, Roman, et al. Co je co? [Díl] 1. 2. přeprac. vyd. Praha: Pressfoto, 1982. 714 s.

Externí odkazy 
 
 
 
 Typy plodů na BioLibu
 Studijní materiály k rostlinné morfologii na BF JU

 
Morfologie rostlin
Botanika