Grand Prix Albi 1950

Grand Prix Albi 1950 (XII Circuit de l'Albigeois) byla celkově již 14 závodem formule 1 pořádaným v premiérové sezóně světového šampionátu. Závod se konal 16. června 1950 na okruhu Albi Circuit, jenž leží na jižním předměstí města Albi. Závod měl dvě rozjížďky po 17 kolech, o postavení na startovním roštu do první rozjížďky rozhodovala kvalifikace, kterou vyhrál Fangio na Maserati. Raymond Sommer jako vítěz první rozjížďky startoval z pole positions do rozjížďky druhé, kterou vyhrál Jose Froilan Gonzalez. O celkovém vítězi rozhodoval součet časů a odjetých kol z obou závodů, celkovým vítězem se nakonec stal Louis Rosier, který sice ani jednu jízdu nevyhrál (3. a 2. místo), ale součet jeho času byl nejlepší, navíc nechyboval tak jako jeho největší soupeři a tak jako jeden z mála odjel plný počet kol.

Průběh závodu

Účastníci 
Svou účast na Grand Prix Albi potvrdilo celkem 18 pilotů, do kvalifikace nakonec nenastoupily jezdci Scuderia Milano Felice Bonetto a Gianfranco Comotti. Nejpočetnější zastoupení mělo Maserati a Talbot. Scuderia Achille Varzi připravila vozy Maserati 4CLT/48 pro argentinské duo Juan Manuel Fangio a Jose Froilan Gonzalez, jež doplnil motocyklový šampión Nello Pagani. Další Maserati představil tým Enrico Platé, jenž již tradičně podporuje šlechtickou dvojici thajského prince Biru a švýcarského barona de Graffenrieda. další Maserati sedlal Giuseppe Farina, jenž se do závodu přihlásil jako soukromá osoba. Scuderia Ferrari nasadila svou osvědčenou dvojici Alberto Ascari a Luigi Villoresi, zbytek startovního pole startoval na francouzských vozech Talbot, které doplnila ještě Simca Roberta Manzona a Maurice Trintignanta.

Závod 
Šestnáct automobilů se se postupně pouštělo na trať, aby bojovaly o cenné sekundy, které by jim zajistily start z té nejvýhodnější pozice. Nejlépe si se záludnostmi francouzského okruhu poradilo Maserati Juana Manuela Fangia, které 8,880 km dlouhou trať zdolalo za 3:06,7. Téměř dvě sekundy na něho ztratil jeho stájový kolega a krajan Jose Froilan Gonzalez, stačilo to na druhé místo, první řadu startovního roštu (systém 3-2-3) doplnil Raymond Sommer s vozem Talbot. Farina spolu s Rosierem startovali z druhé řady, nečekaně pomalí byli oba piloti Ferrari, Villoresi skončil šestý a Ascari až osmý. Poslední místa na roštu zaplnil tým Enrico Platé, který nestihl své piloty do kvalifikace vyslat.

Kvalifikace určila rozložení startovního roštu a diváci netrpělivě očekávali pokyn startéra. S úderem 15 hodiny byl odstartován první závod na okruhu v Albi, Fangio nezaváhal a ihned se ujal vedení. Výborně odstartoval Farina a Ascari. Štěstí v neštěstí měl Philippe Étancelin (Phi-Phi), kterého po ujetí zhruba tři sta metru zasáhl do obličeje kámen jenž odlétl z kola Luigiho Villoresiho. I přes ukrutnou bolest francouzský pilot absolvoval celé téměř devítikilometrové kolo než zastavil v boxech. Naštěstí jeho zranění nebylo vážné a tak se oblíbený Phi-Phi po ošetření, zúčastnil závodu již jen jako divák.

První tři okruhy nepřinesly žádnou změnu na čele závodu a Fangio si s každým kilometrem zvyšoval náskok nad svými pronásledovateli. Ve čtvrtém kole zaútočil Ascari na Farinu a předjel ho. Po pátém kole zamířil k mechanikům i González jehož zadní pneumatiky vykazovaly známky značného opotřebení. V úseku trati nazvané Montplaisir, odstavil svůj monopost Bira, kterému praskal zadní náprava. Sedmé kolo poslalo k mechanikům i Farinu, jeho Maserati ztratilo na výkonu vinou menší poruchy na vstřikování. V polovině závodu přivedla stejná závada do boxů i Ferrari Luigiho Villoresiho, který ale neměl takové štěstí jako Farina a závod pro něj skončil.

Mezitím Ascari zajel nejrychlejší kolo závodu, které mu vydrželo jen par minut protože ho vzápětí překonal Fangio, cítící v Italově rudém Ferrari nebezpečí.

V poslední třetině závodu provázela smůla Alberta Ascariho, který ve snaze dostihnout Fangia uštval dvanáctiválec svého Ferrari. Lídr závodu, neobtěžován úhlavním rivalem zvolnil ze svého tempa a dvojice pronásledovatelů Sommer a Rossier, ukrojila cenné sekundy z jeho náskoku.

Předposlední kolo závodu. Juan Manuel Fangio má viditelné problémy s vozem, všiml si toho i Sommer, jedoucí na druhém místě, a zrychlil. Před nájezdem do Montplaisir, téměř dva kilometry před cílem, se z Maserati vyhrnul mrak dýmu, Fangio značně zpomalil což stačilo Sommerovi, aby se zhruba tři sta metru před cílovou čárou dostal před Fangia. S explozí Fangiova motoru se na trať dostal i olej, který poskvrnil pneumatiky Sommerova Talbotu. To mělo velký vliv na následnou nehodu, při brzdění za cílovou čarou, Sommerův vůz se dostal do mírného smyku a byl vržen proti balíkům slámy, na které pár minut před osudným okamžikem vylezl neukázněný fotograf. Talbot ho odmrštil prakticky až doprostřed silnice, kde zůstal ležet. Raymond Sommer byl v šoku, radost z vítězství mu kalila myšlenka na nešťastného fotografa. Pár minut po incidentu dostal Sommer dobrou zprávu od pořadatelů, kteří se mezitím k nešťastníkovi seběhli, že fotograf je při vědomí a má jen pár škrábanců.

Startovní rošt do druhého závodu byl ochuzen o dvě esa, Sommer i Fangio v první jízdě oba dva poškodili své vozy. Étancelin nabídl svůj monopost Sommerovi a González zase Fangiovi, ale oba toto sportovní gesto odmítli a do druhého závodu nenastoupili. Počet účastníku se zúžil na 11.

Jakmile jezdci dostali pokyn ke startu, do čela se prodral González jen těsně před Rosierem a Ascarim. Étancelin, který startoval z posledního místa, poskočil na sedmé místo. Ve čtvrtém kole v Saint Juery zastavil González, aby si očistil brýle od oleje, který odletoval od Rosierova Talbotu v době, kdy ho střídal ve vedení. Výborně jedoucí Philippe Étancelin, nejdříve překonal Levegha a v místě Montplaisir posléze i Trintignanta, čímž se dostal již na pátou pozici. Mezitím Ascariho provázeli problémy s vozem a musel do boxu. Mechanici nedokázali problém na místě odstranit a tak závod pro Ascariho skončil. O vzrušení se na trati postaral Étancelin, ve snaze zlepšit si pozici vlétl příliš rychle do jedné ze zatáček a poroučel se mimo trať, v okamžiku, kdy se na ní znovu vrátil byl zase šestý.

Na čele jel Rosier bez sebemenšího tlaku od soupeřů, než se zezadu začal přibližovat González. Na třetím místě jedoucí Farina musel odrážet útoky od dotěrného Levegha, ale to už oba ztráceli téměř tři minuty na lídra závodu. V desátém kole se González dotáhl na Rosiera a ve sjezdu do La Renaudié si znovu vzal první místo a pokračoval ve své triumfální jízdě. Nejprve nadělil jedno kolo Graffenriedovi a další Claesovi, který už nasbíral tři.

I přes dobrou rychlost a nesporný talent Maurice Trintignanta, Pierre Levegh se svým Talbotem pokořil malou Simcu a vrátil se na čtvrté místo.

González protíná cílovou čáru jako vítěz, brilantním výkonem si druhé místo vychutnává Rosier. Po sečtení všech časů, se ukazuje jako nejrychlejší právě Rosier, před Gonzálezem a Trintignantem, který ale už ztrácel jedno kolo.

Výsledky 

 16. června 1950
 Okruh Albi Circuit
 17 kol x 8,880 km / 303,84 km

Konečné výsledky po sečtení čásů

První závod

Nejrychlejší kolo 
 Juan Manuel Fangio (Maserati 4CLT/48) 3:06,7

Postavení na startu

Druhý závod

Postavení na startu 

Pořadí v první jízdě určilo postavení na startu do jízdy druhé

Startovní listina

Externí odkazy 
 jmfangio.org
 výsledky

Albi
Motoristické sporty ve Francii
Formule 1 v roce 1950
Sport ve Francii v roce 1950