Karl Popper

Sir Karl Raimund Popper (28. července 1902 Vídeň – 17. září 1994 Londýn) byl rakousko-britský filozof. Byl významným představitelem moderního liberalismu, teorie vědy a filozofie. Jeho vědecká činnost je zastoupena i na poli logiky, fyziky, biologie, sociologie a politologie. Svůj filozofický systém sám označuje jako kritický racionalismus.

Stručný životopis 

Karl Raimund Popper se narodil ve Vídni jako syn židovského advokáta. Jeho otec Simon Siegmund Carl Popper pocházel z Roudnice nad Labem (a jeho otec Israel Popper z Kolína), předkové jeho matky Jenny, rozené Schiff, pocházeli ze Slezska a Maďarska. Vystudoval univerzitu ve Vídni, kde roku 1928 získal doktorát z filozofie. Poté vyučoval na střední škole. V roce 1937 vzrůstající vliv nacismu donutil Poppera k emigraci na Nový Zéland, kde začal přednášet filozofii na Canterbury University College New Zealand. V roce 1946 se přestěhoval do Velké Británie, kde působil jako docent logiky a vědeckých metod na London School of Economics. O tři roky později byl na téže univerzitě jmenován profesorem. Královna Alžběta II. jej roku 1965 pasovala na rytíře. Roku 1969 opustil akademickou půdu, zůstal však aktivní až do své smrti v roce 1994. 25. května 1994 na návrh Vědecké rady 3. LF UK převzal v aule Karolina čestnou vědeckou hodnost doktora honoris causa lékařských věd na Univerzitě Karlově.

Vědecká činnost 
Své filozofické, sociologické a politologické názory pojmenoval jako kritický racionalismus. V sociologii vystupuje Popper jako odpůrce totalitních ideologií, včetně marxismu, kde odmítá jeho předpoklad objektivní historické nutnosti a možnosti vědeckého společenského předvídání, které je na ní založeno.

Základní ideje kritického racionalismu vyslovil Popper při posuzování idejí Vídeňského kruhu a v polemice s jeho předními činiteli. I když byl Popper obvykle přiřazován k novopozitivistům, on sám to nikoli bezdůvodně rozhodně odmítal a nyzýval se metafyzickým realistou. Popper zavrhuje účelnost těch operací s významem slov a výrazů běžného nebo vědeckého jazyka, které jak představitelé logického pozitivismu, tak pozdní Wittgensteinovi stoupenci prohlásili za jediné oprávněné zaměstnání filozofa. Trvá na existenci skutečných filozofických problemů, kam řadí i tradiční otázky filozofie, a odmítá je považovat za pseudoproblémy.

Popper ostře kritizoval a odmítl teorii verifikace, s níž přišli novopozitivisté Vídeňského kruhu. Podle logického positivismu se vědecké hypotézy získávají indukcí neboli zobecňováním. Oproti tomu Popper namítá, že každý pokus o empirické neboli zkušenostní zdůvodnění indukce končí nekonečným regresem. Pravdivost vědecké teorie podle něj nelze dokazovat, ale jen empiricky testovat. Základem vědeckého poznání tedy není verifikace (potvrzení), ale falsifikace. Pouze ta teorie, kterou je možné podrobit falsifikaci, tedy vystavit ji možnosti vyvrácení, je vědecká, tím větší hodnotu má pro vědu. Netřeba hromadit důkazy, které teorii potvrzují; spíše hlídat to, co by ji mohlo vyvrátit. Konečnou, definitivní jistotu naší přesné znalosti pravdy nemůžeme mít nikdy, k pravdě se můžeme pouze přibližovat neustálým vylučováním falsifikovaných teorií, hovoříme o evoluci vědy. K evoluci, vývoji vědy dochází právě díky falzifikaci: tím, že něco popřeme, získáváme nový prostor pro otevření dalších, nových otázek.

Důsledkem jeho pojetí vědeckého poznání je obrana otevřeného myšlení a otevřené společnosti. Síla vědy netkví tolik v tom, že se její tvrzení dají dokázat, nýbrž v tom, že musí být formulována tak, aby se dala vyvrátit. Právě tak síla demokracie nespočívá v tom, že by vybírala ty nejlepší k vládě, nýbrž že každou vládu lze běžnými prostředky (volbami) odvolat.

Byl, mimo jiné, aktivním členem liberálního „think tanku“ Mont Pelerin Society Královské společnosti (Royal Society) v Londýně a mezinárodní akademie věd (International Academy of Science).

Role ve společnosti a politice 
Popper se zabýval i rozborem totality. Zveřejnění knihy Otevřená společnost a její nepřátelé právě v roce 1945 bylo významným impulsem ve zpracování následků jednoho z totalitních systémů tehdejší doby, právě poraženého, a v právě probíhajícím boji svobodného myšlení s dalším z nich. Popperovy znalosti a analýza uzavřených struktur tehdejší politiky ukazují na jejich účel: totalitní moc za každou cenu. Moc, snažící se skrýt za tu či kterou ideologii: právě končící fašismus, dále expandující komunismus. Proti nim Popper staví model „otevřené a pluralitní společnosti“, z které teprve může vzejít skutečný pokrok. Zastával i nezbytnost „sociální zodpovědnosti společnosti“. Tato zodpovědnost však nesmí vycházet ze snah o „co největší míru štěstí pro všechny“, nýbrž z jeho vlastní formule, kterou nazývá „minimalizace utrpení“, tj. snaha o mírnění konkrétních projevů chyb systému, čili „co nejmenší míru nepotřebného utrpení pro všechny“. Naopak veškeré snahy o řízenou „nápravu společnosti“ podle něj nutně končí u omezení individuální lidské svobody, a tím mohou skončit až u totalitárních kolektivistických snah zotročujících člověka.

Karl Popper inspiroval jednoho ze svých žáků, a dalšího z kritiků „tržního fundamentalismu“, finančníka Georga Sorose. George Soros, po spektakulárních úspěších svých finančních spekulací koncem 20. století, založil Open Society Institute (OSI) a nadaci Soros Foundation (SF) / Open Society Fund (OSF), zasazující se o vznik otevřených společností jak v postsovětských zemích východní Evropy, tak i jinde na světě.

Hlavní díla 
 Logika vědeckého bádání – Logik der Forschung (1934, německy), The Logic of Scientific Discovery (1959, anglicky) – Předkládá požadavek na falzifikovatelnost vědeckých teorií
 Otevřená společnost a její nepřátelé – Die offene Gesellschaft und ihre Feinde (1945, německy), The Open Society and its Enemies (1946, anglicky)
 Bída historicismu – Das Elend des Historizismus (1957, německy), The Poverty of Historicism (1961, anglicky) – kritika determinismu; titul paroduje název Marxova spisu Bída filozofie, který má název odvozený z Proudhonova díla Filozofie bídy
 Objektivní poznání – Objective Knowledge: An Evolutionary Approach (1972, anglicky), Objektive Erkenntnis (1973, německy)

České překlady 
 K. Popper, Otevřená společnost a její nepřátelé I./II. Praha 1994, opravené vydání 2011/2015
 K. Popper, Logika vědeckého bádání. Praha 1997
 K. Popper, Bída historicismu. Praha 1994, opravené vydání 2000
 K. Popper, Věčné hledání. Intelektuální autobiografie. Praha 1995
 K. Popper, Život je řešení problémů: o poznání, dějinách a politice. Praha 1998
 K. Popper – K. Lorenz, Budoucnost je otevřená (rozhovor). Praha 1997

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 
 M. Znoj (vyd.), Šance otevřené společnosti – k poctě K. R. Poppera. Praha 2002

Související články 
 Popperova břitva
 Filozofie 20. století
 Kritika
 Otevřená společnost
 Pozitivismus a Logický pozitivismus
 Racionalismus
 Filozofie vědy
 Friedrich August von Hayek

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Poslední setkání s Karlem Popperem
 Recenze na Karl Raimund Popper, Otevřená společnost a její nepřátelé I.: Platón
 Recenze na Karl Raimund Popper, Logika vědeckého zkoumání
 Recenze na Karl Raimund Popper, Život je řešení problémů
 Critical Rationalism Study Page - en
  Jean Grondin, „Die Hermeneutik als Konsequenz des Kritischen Rationalismus“ – de
 Průběh Popperovy pražské návštěvy na pozvání 3.lékařské fakulty UK v r.1994
 Rytířství pravdy, projev děkana C.Höschla u příležitosti udělení čestného doktorátu UK K.R.Popperovi
 Blažena Švandová, Pravda podle Sira Poppera, Vesmír 74, 344, 1995/6
 Jiří Heřt, Problémy popperovské falsifikace

 
Rakouští filozofové
Židovští filozofové
Angličtí filozofové
Rakouští Židé
Filozofové 20. století
Němečtí emigranti a exulanti
Političtí filozofové
Agnostici
Filozofie dějin
Filozofie vědy
Absolventi Cambridgeské univerzity
Absolventi Vídeňské univerzity
Členové Britské akademie
Členové Královské společnosti
Spisovatelé píšící anglicky
Spisovatelé píšící německy
Nositelé Velkého záslužného kříže s hvězdou a šerpou Záslužného řádu Německa
Nositelé Řádu společníků cti
Nositelé Čestného prstenu města Vídně
Držitelé čestných doktorátů Univerzity Karlovy
Držitelé čestných doktorátů Univerzity Salcburk
Držitelé čestných doktorátů Vídeňské univerzity
Držitelé čestných doktorátů Univerzity Johanna Wolfganga Goetheho Frankfurt
Narození v roce 1902
Narození 28. července
Narození ve Vídni
Úmrtí v roce 1994
Úmrtí 17. září
Úmrtí v Londýně
Muži