Jiří Menzel

Jiří Menzel (23. února 1938 Praha – 5. září 2020 Praha) byl český filmový a divadelní režisér, herec a spisovatel. Je jedním z mála českých filmařů oceněných Oscarem, proslavil se zejména adaptacemi děl Bohumila Hrabala.

Život 
Narodil se v roce 1938 v Praze jako syn spisovatele a scenáristy Josefa Menzela. V roce 1962 ukončil studium režie u Otakara Vávry na FAMU v Praze. V šedesátých letech 20. století se svou tvorbou zařadil mezi zakladatele filmové československé nové vlny. Hned jeho první celovečerní film Ostře sledované vlaky podle literární předlohy jeho oblíbeného autora – Bohumila Hrabala – z roku 1966 získal Oscara za nejlepší zahraniční film. Další z jeho filmů Vesničko má středisková byl na Oscara nominován v roce 1985. Trezorový film Skřivánci na niti obdržel v roce 1990 cenu Zlatý medvěd na Mezinárodním filmovém festivalu v Berlíně, on sám pak roku 1996 získal Českého lva za dlouholetý umělecký přínos českému filmu.

V roce 1977 podepsal tzv. Antichartu, která odsuzovala prohlášení Charty 77. Později v rozhovoru uvedl, že komunistickému režimu tehdy sloužila většina Čechů a on se za svůj podpis nestydí, protože je to ostuda především těch, kteří ho k podpisu donutili.

V letech 1977–1979 byl členem souboru Divadla Járy Cimrmana, k čemuž se dostal přes přátelství se Zdeňkem Svěrákem a Ladislavem Smoljakem, s nimiž rok předtím natočil podle jejich scénáře film Na samotě u lesa. Zejména se Svěrákem spolupracoval často, obsadil ho do malých rolí v několika svých filmech (první byl Zločin v šantánu) a s velkým úspěchem realizoval jeho scénář k filmu Vesničko má, středisková.

Od sedmdesátých let se věnoval i divadelní režii (sám o sobě prohlašoval, že je hlavním povoláním divadelní režisér, který se jen pouhou náhodou dostal k filmování). Jako divadelní režisér působil také v zahraničí, například v bulharské Sofii i v bývalé Jugoslávii. Spolupracoval zejména s pražskými divadly – Činoherní klub, Vinohradské divadlo.

Vyučoval na pražské FAMU a byl zahraničním členem Americké filmové akademie. Je nositelem vysokého francouzského uměleckého titulu Řád umění a literatury (Chevalier des Arts et Lettres). Stal se zakladatelem kabelové televize CS film.

V 90. letech přispíval pravidelnými fejetony do časopisu Story, rubrika se jmenovala „Tak nevím“. Pod tímto titulem tyto texty později vyšly i knižně.

Koncem října 2004 se ve svých šestašedesáti letech oženil, během cesty po Asii si v Thajsku po pětileté známosti vzal o čtyřicet let mladší Olgu Kelymanovou (* 25. ledna 1978). 11. prosince 2008 se jeho manželce narodila dcera Anna Karolína. V roce 2015 se narodila druhá dcera Eva Maria Menzelová.

V listopadu 2017 podstoupil náročnou operaci, která trvala několik hodin.

Zemřel dne 5. září 2020 ve věku 82 let na komplikace virózy covid-19.

Filmografie

Režie

Herec 
Ačkoliv Menzel proslul primárně jako režisér, jeho herecká činnost je rovněž významná. Většinou ztvárňoval menší role, několikrát si ale zahrál i jednu z hlavních. Do svých vlastních filmů se obsazoval jen někdy (nejvýrazněji Báječní muži s klikou a Rozmarné léto), častěji hrál ve snímcích jiných režisérů. Pro svůj intelektuálský zjev a specifický projev hrál velmi často různé doktory nebo vědce.

Divadlo Járy Cimrmana 
Jiří Menzel působil v letech 1977–1979 v souboru Divadla Járy Cimrmana. Objevil se v těchto hrách a rolích:

 Dlouhý, Široký a Krátkozraký – Děd Vševěd
 Vražda v salonním coupé – Továrník Meyer
 Němý Bobeš – Lékař

Menzela působení u Cimrmanů bavilo, ale po dvou sezónách odešel, protože mu na něj nezbýval čas. Zdeněk Svěrák se k tomu vyjádřil v deníku: „Sezóna 1980/81 máme o dva muže míň. (Jsou myšleni Josef Koudelka, který emigroval do Západního Německa, a František Petiška, který zemřel na infarkt.) Ani Menzel nám není nic platný – buď je v cizině, nebo točí. Teď Postřižiny.“ Svěrák také vzpomínal, že Menzel zpočátku nepochopil správně cimrmanologický způsob přednášení a snažil se „hrát vědce“, místo aby byl civilní jako ostatní.

Knihy

Odkazy

Reference

Literatura 
 ČERMÁKOVÁ, Dana. Pábitel Jiří Menzel. Praha : Imagination of People, 2010. 216 s. .
 
 GAVALIER, Peter. Hrabalovský svet očami Jiřího Menzla. Bratislava : Slovenský filmový ústav, 2012. 161 s. .
 
 
 
 POŠOVÁ, Kateřina. Jiří Menzel. Praha : Český filmový ústav, 1992. 46 s. .
 
 HORÁKOVÁ, Daňa. O Pavlovi, Torst 2020, . S 284.

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Smích je nejlepší způsob, jak poznávat svět – rozhovor s Jiřím Menzelem – oficiální portál České republiky
 Jiří Menzel na stránkách České televize
 Německé stránky o TV seriálech
 Jiří Menzel profil v rámci projektu Zlatá šedesátá
 Jiří Menzel v cyklu České televize Příběhy slavných
 Rozhovor v Divadelních novinách 13/2007
 

Čeští režiséři
Čeští filmoví režiséři
Čeští divadelní režiséři
Čeští herci
Čeští divadelní herci
Čeští filmoví herci
Čeští televizní herci
Pedagogové filmové tvorby
Pedagogové na Akademii múzických umění v Praze
Čeští spisovatelé
Spisovatelé píšící česky
Čeští scenáristé
Fejetonisté
Absolventi FAMU
Čeští skauti
Herci Divadla Járy Cimrmana
Signatáři Anticharty
Držitelé Českého lva za mimořádný přínos české kinematografii
Držitelé Českého lva za nejlepší režii
Nositelé medaile Za zásluhy (Česko)
Nositelé medaile Artis Bohemiae Amicis
Držitelé ceny Křišťálový glóbus
Laureáti Státní ceny Klementa Gottwalda
Rytíři Řádu umění a literatury
Narození v roce 1938
Narození 23. února
Narození v Praze
Úmrtí v roce 2020
Úmrtí 5. září
Úmrtí v Praze
Muži
Zemřelí na covid-19 v Česku