Umm Kulthum

Umm Kulthum (arabsky: أم كلثوم jinými přepisy také Umm Kulthúm, Oum Kalsoum, Oum Kalthum, Omm Kolsoum, Umm Kolthoum nebo Oum Kalthoum, nejrozšířenějším anglickým přepisem plného jména: Umm Kulthum Fatima Ibrahim al-Sayyid al-Baltaji) (asi 4. května 1904 – 3. února 1975) byla egyptská zpěvačka a hudebnice. V arabském světě patřila mezi nejznámější a nejmilovanější zpěváky a její alba v prodávanosti stále překonávají řadu jiných arabských desek.

Umm Kulthum se narodila v Tamay-az-Zahayra v egyptském guvernátu Ad Daqahliyah, přesné datum narození není známo, nejpravděpodobnější je však 4. květen. Již v mladém věku ukazovala výjimečný pěvecký talent tak výrazný, že ji ve věku dvanácti let její otec přestrojil za chlapce a zaměstnal v malé koncertní skupině, kterou vedl. O čtyři roky později si ji všimli nepříliš známý zpěvák Abou El Ala Mohamed a známý hráč na loutnu Zakaria Ahmed a přizvali ji do své skupiny v Káhiře. Kvůli nesouhlasu rodiny jejich pozvání přijala až po dovršení 23 let, během čehož stále koncertovala v malých divadlech převlečena za chlapce. Úzkostlivě se vyhýbala světáckému životu velké společnosti a bohémskému životnímu stylu.

V tom čase se setkala se dvěma významnými lidmi. Prvním z nich byl Ahmed Rami, básník, který pro ni později napsal 137 písní a seznámil ji s francouzskou literaturou, kterou vystudoval na Sorbonně. Druhým byl Mohamed El Kasabji, virtuóz hry na loutnu, který Umm Kulthum uvedl Arabského divadelního paláce, kde ji potkal první velký úspěch. V roce 1932 byla již natolik známou, že mohla zahájit první velkou koncertní šňůru (ve městech jako Damašek, Bagdád, Bejrút a Tripolis). Díky svému věhlasu ji v roce 1948 přijal egyptský prezident Gamal Abdel Nasser, který se nijak netajil svým obdivem k ní. Stali se blízkými přáteli, Kuthum pracovala pro vládu v různých funkcích a jedna její píseň pro Nassera - Wallāhi Zamān, Yā Silāḥī - se dokonce stala egyptskou státní hymnou (byla jí v letech 1960-1979).

Souběžně se svou zpěváckou kariérou se pokoušela i o kariéru hereckou, rychle se jí však vzdala, protože jí chyběl osobní a emocionální kontakt s publikem. V roce 1953 se vdala za muže, kterého respektovala a obdivovala, Hassena El Hafnaoui, který po mnoho let vykonával praktickou medicínu, prosadila si však klauzuli, která jí v případě nutnosti mohla umožnit rozvod. Pokračovala ve své pěvecké kariéře a v roce 1967 obdržela telegram od francouzského prezidenta Charlese de Gaulle. Brzy nato u ní byl diagnostikován zánět ledvin.

Poslední koncert uskutečnila v Nilském paláci, lékařské testy ukázaly, že její nemoc je neoperovatelná. Odešla do Spojených států, kde chvíli těžila z vyspělejší medicínské technologie, v roce 1975, během návštěvy své vlasti, si však její upadající zdraví vyžádalo neodkladnou hospitalizaci. Přes neustávající modlitby svých krajanů Umm Kulthum zemřela 3. února v nemocnici v Káhiře.

Vyznamenání 
  nejvyšší třída Řádu ctností – Egypt, 1944 – udělil král Farúk I.
  velkostuha Řádu Nilu – Egypt
  velkokříž Řádu za zásluhy – Egypt
  velkostuha Řádu dvou řek – Irák
  velkostuha Nejvyššího řádu renesance – Jordánsko
  komtur Národního řádu cedru – Libanon
  velkostuha Řádu za občanské zásluhy – Sýrie
  velkostuha Řádu republiky – Tunisko

Záznamy a diskografie 
 Amal Hayati – Sono
 Enta Omri – Sono
 Fat el Mead – Sono Cairo
 Hagartek – EMI
 Retrospective – Artists Arabes Associes
 The Classics – CD, EMI Arabia, 2001
 La Diva – CD, EMI arabia, 1998
 La Diva II – CD, EMI Arabia, 1998
 La Diva III – CD, EMI Arabia, 1998
 La Diva IV – CD, EMI Arabia, 1998
 La Diva V – CD, EMI Arabia, 1998

Reference

Externí odkazy 
 

Arabská hudba
Egyptské zpěvačky
Zpěváci etnické hudby
Altistky a kontraaltistky
Nositelé Řádu Nilu
Nositelé Řádu ctností
Nositelé Řádu za zásluhy (Egypt)
Nositelé Nejvyššího řádu renesance
Nositelé Řádu dvou řek
Nositelé Národního cedrového řádu
Nositelé Řádu za občanské zásluhy (Sýrie)
Nositelé Řádu republiky (Tunisko)
Osoby s nejistým datem narození
Narození v Egyptě
Úmrtí v roce 1975
Úmrtí 3. února
Úmrtí v Káhiře
Ženy