alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Borsippa

Borsippa fou una ciutat estat de Mesopotàmia (Sumeri: BAD.SI.(A).AB.BAKI; Accadià: Barsip i Til-Barsip) als dos costats d'un llac de 17,7 km al sud-oest de Babilònia a la riba oriental de l'Eufrates, avui a la governació de Babil a l'Iraq, portant el nom de Birs Nimrud. El ziggurat, la "Torre de les Llengües," un dels més importants subsistents, és identificat al Talmud i pels àrabs com la torre de Babel. La deïtat local fou Nabu (anomenat "fill del babiloni Marduk")

Borsippa va passar a Babilònia vers el  i apareix esmentada després sempre com a dependent d'aquesta ciutat. El temple de Borsippa fou destruït el 484 aC durant la repressió d'una revolta contra els aquemènides. S'esmenta durant el domini grec i romà de Mesopotàmia. Els seus déus tutelars foren Apol·lo i Diana. A la ciutat es va desenvolupar la secta dels borsippens, astrònoms caldeus. Justí diu que Alexandre el Gran, al seu retorn de l'Índia, fou advertit pels mags de no entrar a Babilònia i llavors es va dirigir a Borsippa que era gairebé despoblada.

Arqueologia 
Les primeres excavacions es van fer el 1854 per Henry Creswicke Rawlinson. Entre 1879 i 1881 les va excavar Hormuzd Rassam pel Museu Britànic; el 1902, Robert Koldewey. Modernament (1980 a 2002) hi va treballar ubn equip austríac de la Leopold-Franzens-Universität Innsbruck dirigit per Helga Piesl-Trenkwalder i Wilfred Allinger-Csollich. S'han trobat nombrosos objectes i tauletes que estan sent publicades.

Referències 

 G. Frame, The "First Families" of Borsippa during the Early Neo-Babylonian Period, Journal of Cuneiform Studies, vol. 36, no. 1, pp. 67–80, 1984
 John P. Peters, The Tower of Babel at Borsippa, Journal of the American Oriental Society, vol. 41, pp. 157–159, 1921
 Francis Joannes, Archives de Borsippa la famille Ea-Iluta-Bani : etude d'un lot d'archives familiales en Babylonie du VIIIe au Ve siecle av. J.-C, Droz, 1989
 Susan Sherwin-White, Aspects of Seleucid Royal Ideology: The Cylinder of Antiochus I from Borsippa, The Journal of Hellenic Studies, vol. 111, pp. 71–86, 1991
 Caroline Waerzeggers, The Carians of Borsippa, Iraq, vol. 68, pp. 1–22, 2006
 Caroline Waerzeggers, The Ezida temple of Borsippa Priesthood, cult, archives (Achaemenid History vol. 15), Leiden, 2010 
 Borsippa ziggurat a Google maps

Ciutats de Pèrsia
Ciutats sumèries
Gutis

Els gutis o quteus (en sumeri: 𒄖𒌅𒌝𒆠,Gu-tu-umki o 𒄖𒋾𒌝𒆠,Gu-ti-umki) van ser un poble a l'est del Tigris, que des del 2200 aC van participar en les lluites per dominar Accad, regne del que en van arribar a ocupar una part, primer breument (2180 aC-2175 aC) i, més tard, per més temps (2159 aC-2116 aC). Expulsats definitivament, encara se'ls esmentava a les regions que havien conquerit, anomenades Qutum, durant un cert temps. L'any 2075 aC Xulgi d'Ur va fer una expedició contra ells. Sembla que només van ocupar la part nord d'Accad i de Sumer, i encara potser alguns punts neuràlgics on hi tenien guarnicions. Van destruir molt, sembla que entre altres coses la ciutat d'Accad, i no van construir res. La Llista de reis sumeris diu que van governar Sumer i Accad, i que al principi no hi havia cap rei destacat, nomenaven els seus propis reis que governaven un període de tres anys.

El país de Qutum o dels quteus s'esmenta encara a les tauletes de Mari cap a l'any 1775 aC. Aliats dels elamites (circa 1770 aC), la seva guarnició i la d'Eshnuna a Shubat-Enlil estava dirigida per La-Awil-Addu, general d'Atamrum d'Allahad, aliat elamita; però els seus soldats desplaçats a Elam van ser maltractats i van tornar al seu territori que estava a la província de Quttunan; es van oposar llavors als elamites i quan aquests van ser derrotats a Hiritum els quteus els van amenaçar des de Mankisum. Tenien com a rei a Sasum, al qual es va sotmetre Zaziya o Sasiya dels turuqueus.

Les fonts sumèries retraten els gutis com un poble bàrbar, ferotge de Gutium o Qutium (sumeri: Gu-tu-umki o Gu-ti-umki) a les muntanyes, presumiblement, el central Zagros.

La llengua dels gutis 

S'ha observat que alguns dels reis de Qutum portaven noms semites o amb formes semites, sobretot a la segona meitat del seu període (Karum, Kabilkin, Ibrahum, Khalbum...). Per altra banda, les inscripcions d'aquests reis que s'han trobat (Erradupizir, Elulumeix, Laerabum, Iarlaganda i Sium) estan escrites en caràcters cuneïformes i redactades en accadi, cosa que demostraria que van rebre importants influències d'Accad, més que de Sumer. També és possible que haguessin adoptat, assimilant-los als seus déus propis, alguns déus d'Accad, ja que Laerabum anomena a Ixtar i a Nanna "déus de Qutum".

Reis 

 Erradupizir, cap al 2220-2202 aC
 Imta 2202-2199 aC
 Inkixuix 2199-2195 aC
 Sarlabag 2195-2192 aC
 Xulme 2192-2186 aC
 Elulumeix 2186-2180 aC
 Inimabakeix 2180-2175 aC
 Igeixauix 2175-2169 aC
 Iarlabag 2169-2154 aC
 Ibate 2154-2151 aC
 Iarlanbag 2151-2148 aC
 Karum 2148-2147 aC
 Kabilkin 2147-2144 aC
 Laerabum 2144-2142 aC
 Irarum 2142-2140 aC
 Ibrahum 2140-2139 aC
 Khalbum 2139-2137 aC
 Puzursin 2137-2130 aC
 Iarlaganda 2130-2123 aC
 Sium 2123-2116 aC 
 Tiriqan 2116 aC

Referències 

Accad
Sumer
Mesopotàmia
Segle XXXIX aC

El segle XXXIX aC és un període que comprèn els anys entre el 3900 aC i el 3801 aC i que correspon a la prehistòria. No apareixen grans novetats respecte a èpoques anteriors

Política 
Els centres més avançats del món continuen estant a Orient Mitjà, Egipte i la Xina, si bé comencen a proliferar nuclis extensos en altres indrets. Aquests poblats de cultura neolítica conviuen amb altres tribus encara nòmades en zones on hi ha abundància de menjar. Es construeix la ciutat de Susa, que aviat esdevindrà una potència a la seva zona.

Economia i societat 
El contacte entre pobles creix, i augmenta per tant el comerç amb els excedents agrícoles, basat en l'intercanvi. Destaca la construcció de la britànica Post Track, una carretera de les més antigues encara conservades i que prova que el nord del continent començava a adquirir els avenços del Mediterrani.

Invents i descobriments 
Es generalitza l'ús de l'arada, amb variants locals que permeten una millora en l'agricultura. Es comença a experimentar amb noves tècniques per aprofitar el coure a Mesopotàmia, tant per fabricar puntes com ornaments.

Art, cultura i pensament 
La religió de l'època alterna el culte a una deessa mare, símbol de la vida, que conviu amb animals totemitzats que auguren bones caceres o collites i protecció per als poblats. Es pensa que aquests animals habiten al cel i adquireixen progressivament trets espirituals i màgics.

Mil·lenni IV aC
Isin

Isin (en sumeri 𒉌𒋛𒅔𒆠) va ser una ciutat estat de Mesopotàmia, que s'esmenta com independent cap al 2400 aC, i passa cap al 2350 aC a mans de Lugalzagesi d'Umma i després a mans de Sargon d'Accad i els seus successors.

Cap al 2200 aC, tornava a ser independent i, cap al 2050 aC, el rei d'Ur es va fer amo de la regió entre Isin i Mari. L'any 2015 aC, el governador urita d'aquesta regió, Ixbi-Erra, va prendre el títol de rei d'Isin i va començar les seves conquestes: el 2015 aC, Nippur, cap al 2000 aC, Eshunna i, el 1998 aC, Ur, Eridu i Uruk. El 1985 aC, va morir Ixbi-Erra i el va succeir Shu-ilishu (1085 aC-1975 aC) i després Iddin-Dagan (1975 aC-1954 aC). El 1970 aC, va sotmetre Der. El 1954 aC, Ishme-Dagan va succeir Iddin-Dagan. L'hegemonia va començar a esgotar-se quan, el 1925 aC, Larsa va conquerir Ur, Uruk i Èridu. El 1898 aC, trobem Isin i Larsa en plena guerra, i les victòries de Larsa allunyen d'Isin els seus vassalls. L'any 1895 aC, Isin va reconquerir Ur efímerament. El 1875 aC, Larsa ja tenia l'hegemonia i Isin havia quedat reduït a la ciutat i al seu propi territori i la ciutat de Nippur, que Larsa va ocupar el 1867 aC, però Isin va recuperar. La possessió de Nippur va anar alternant entre els dos governs. El 1865 aC, el rei vassall d'Uruk es va independitzar. El 1838 aC, va perdre altra vegada Nippur a mans de Larsa, però va poder-la recuperar. El 1835 aC, Larsa va ocupar Nippur, però caiguda la dinastia d'Isin, Nippur es va fer independent (1834 aC), fins que a l'any següent Isin la va ocupar. El 1830 aC, Isin va haver-la de conquerir de nou, potser per una revolta o per conquesta de Larsa. El 1828 aC, Larsa va conquerir Nippur i Isin la va recuperar el 1813 aC però només per un any, i el 1812 aC Larsa la va conquerir per enèsima vegada. El 1802 aC, Isin va recuperar Nippur. El 1793 aC, Larsa va ocupar Isin. Nippur es va fer efímerament independent però també va ser ocupada. El 1762 aC, va passar a Babilònia, que la mantindrà amb l'excepció de curts períodes de domini d'Assíria (1235 aC a 1227 aC), Elam (1159 aC a 1156 aC) i d'independència (1156 aC a 1135 aC). Després, ja va seguir la història de Babilònia.

Reis 
Segons la Llista de reis sumeris:
 Ixbi-Erra 2017 aC-1984 aC
 Shu-ilishu 1984 aC-1974 aC
 Iddin-Dagan 1974-1953 aC
 Ishme-Dagan 1953 aC-1934 aC
 Lipit-Ixtar 1934 aC-1923 aC
 Ur-Ninurta (usurpador) 1923 aC-1895 aC
 Bur-Sin 1895 aC-1874 aC
 Lipitenul 1874 aC-1869 aC
 Erra-imiti 1869 aC-1861 aC
 Enlil-bani 1861 aC-1837 aC
 Zambiya 1837 aC-1834 aC
 Iter-pisha 1834 aC-1830 aC
 Ur-du-kuga 1830 aC-1827 aC
 Sin-magir 1827 aC-1816 aC
 Damiq-ilishu 1816 aC-1793 aC
 a Larsa 1793 aC-1762 aC 
 a Babilònia 1762 aC-1235 aC 
 a Assíria 1235 aC-1227 aC
 a Babilònia 1227 aC-1159 aC 
 a Elam 1159 aC-1156 aC 
 Marduk-Kabitahheixu 1156 aC-1139 aC
 Ittimardukbalatu 1139 aC-1135 aC
 a Babilònia 1135 aC

Referències 

Ciutats sumèries
Babilònia
Elam
Ciutats d'Assíria
Segle XXXVIII aC

El segle XXXVIII aC és un període de la prehistòria que comprèn des dels anys 3800 aC fins al 3701 aC. Està marcat pel desenvolupament d'assentaments de mida mitjana al continent europeu i determinades zones d'Àsia.

Política 
La civilització avança arreu. A Europa hi ha les primeres ciutats planificades al voltant de centres de reunió, que són alhora indrets fortificats per defensar-se dels pobles enemics A Egipte apareix la cultura de Maadi, que fa de pont amb les cultures del Llevant i Uruk.

Economia i societat 
Les terres del sud d'Egipte exporten pedres aptes per fer eines resistents als pobles de la zona. En canvi a la riba Mediterrània s'incrementa el comerç de productes manufacturats de cuir.

Un fort terratrèmol destrueix gran part de les viles de Xipre.

Invents i descobriments 
S'introdueixen els primers elements de càlcul, unes pedretes de forma i mida peculiar que servien per comptar productes agrícoles i ramaders (del nom llatí d'aquestes pedres, calculi, deriva justament el nom d'aquesta disciplina).

Art, cultura i pensament 
El 6 de setembre de 3761 aC és la data proposada per a la Creació segons la Bíblia, i per tant dona inici al calendari hebreu.

Mil·lenni IV aC
Segle XXXVII aC

El segle XXXVII aC és un període de la prehistòria on comencen a desenvolupar-se amb força les cultures mediterrànies (Creta, Malta). Inclou els anys compresos entre el 3700 aC i el 3601 aC.

Política 
A les regions més avançades de segles anteriors, cal sumar la irrupció d'una encara poc estructurada civilització minoica, cabdal per la seva futura influència en el món clàssic.

Economia i societat 
A Mesopotàmia augmenta la separació entre els nobles i la resta del poble.

Invents i descobriments 
A Mesopotàmia s'introdueixen els vehicles amb roda de tracció animal (bàsicament bous) per transportar objectes pesants. Això afavoreix el comerç i també l'arquitectura, ja que es poden moure més fàcilment pedres i maons fins als llocs de construcció. Ambdós fets provoquen un major creixement demogràfic a les ciutats de la regió, que esdevenen pols d'atracció per a famílies dels voltants. La innovació és adoptada ràpidament per altres pobles.

Art, cultura i pensament 
Apareixen els vehicles funeraris, que indiquen una progressiva complicació dels ritus mortuoris a les estepes asiàtiques. L'art rupestre arriba al continent americà.

Mil·lenni IV aC
Segle XXXVI aC

El segle XXXVI aC és un període que comprèn els anys entre el 3600 aC i el 3501 aC i pertany a la prehistòria marcat per l'augment de cultures del neolític força avançades a diferents punts del planeta.

Política 
Sumer esdevé la civilització més desenvolupada, amb diverses ciutats estat que creixen gràcies a la riquesa del sòl de la zona. Al centre i nord d'Europa es dona l'anomenada cultura dels vasos amb embut, per la forma de la seva terrissa. Al sud-est té lloc la cultura boian mentre que a la zona de la futura França cal destacar la cultura Chasséen.

Economia i societat 
Es comencen a usar de forma regular els metalls, si bé encara no es pot assegurar la sortida de l'edat de pedra a causa de la dependència d'aquesta per a la majoria d'eines. El bronze i l'estany són els primers que s'usen per a puntes i recipients, per la facilitat en el seu treball i la seva resistència. S'usa àmpliament l'oli a la dieta, especialment als pobles mediterranis. Quant a la domesticació, hi ha proves del gat com a animal de companyia a Egipte i els grangers asiàtics tenen gallines entre els seus béns.

Invencions i descobriments 
Les anotacions de marques amb finalitats comercials constitueixen les precursores de l'escriptura.

Art, cultura i pensament 
Les primeres restes de rituals de momificació trobades proven que es retia culte als morts a Egipte i que es creia en una vida posterior a la terrenal, base de la majoria de creences religioses posteriors. Les troballes arqueològiques, però, no són inequívoques i podrien ser una mica posteriors.

Mil·lenni IV aC
Segle XXXV aC

El segle XXXV aC és un període que comprèn els anys entre el 3500 aC i el 3401 aC. L'època que constitueix la consolidació de l'edat del bronze a Mesopotàmia.

Política 
Continua el Període d'Uruk a Sumer, considerada la primera civilització de la història. D'altres nuclis urbans rellevants són Susa i Nekhen. A les muntanyes orientals europees es dona la cultura iamna, destacada per ser un dels possibles avantpassats dels protoindoeuropeus (entroncant amb la hipòtesi kurgana del Urheimat), mentre que continua el desenvolupament dels minoics primitius. A la Xina la cultura de Yangshao prossegueix la seva construcció de protociutats.

Economia i societat 
S'estén per Europa l'ús del carro, que permet un millor transport dels productes per al comerç, que se centra sobretot en productes agrícoles, terrissa i ornaments preciosos. La presència de muralles al voltant de la majoria de poblacions demostra que les guerres eren freqüents, probablement per saquejar els magatzems dels pobles.

A l'Àfrica comença la desertització del Sàhara, que dividirà el continent en dues grans meitats culturals i ètniques. A Egipte augmenta l'ús de canals per millorar el reg dels conreus i no dependre de la pluja o les inundacions naturals.

Els pobles amerindis usen la llama per rompre la terra. La seva llana serveix per a fer vestits d'hivern, mantes i cobertures per a les cases.

Invencions i descobriments 
Les tauletes amb protoescriptures cuneïformes daten d'aquesta època. Encara no es poden considerar un sistema establert amb correspondències entre so, paraula i grafia però sí que es veu un ús progressiu de símbols amb intencionalitat tant comptable com divulgativa (anotacions en dibuixos com plànols i mapes).

Es creu que l'arpa, o un instrument similar, es va inventar en aquesta època per acompanyar els cants rituals

Art, cultura i pensament 
La momificació s'usa a Egipte com a mètode per a preservar els cadàvers i assegurar una bona vida futura després de la mort als avantpassats i governants. Comencen a usar-se a tota Àfrica unes perles fetes d'ous d'estruç amb finalitats desconegudes.

Mil·lenni IV aC
Segle XXXIV aC

El segle XXXIV aC és un període de l'edat del bronze que, segons algunes datacions, suposa l'inici de la història, ja que apareix escriptura pròpiament dita. És un període que comprèn els anys entre el 3400 aC i el 3301 aC.

Política 
Mesopotàmia continua al Període d'Uruk i és la civilització més avançada del món. A Grècia comencen a créixer els nuclis urbans, especialment a les planes costaneres, gràcies a la millora agrícola. A l'Índia, neixen els poblats que posteriorment seran les urbs de la civilització de la vall de l'Indus

Economia i societat 
Segons les troballes d'Ötzi, un home momificat trobat als Alps que va viure en aquest període (data aproximada), la costura s'havia desenvolupat àmpliament pels diversos continents, aprofitant les llanes i les pells dels animals per confeccionar vestits adaptats al cos i al clima, ornamentats i no simplement com a cobertors. També demostra que es coneixien tècniques rudimentàries de medicina, basades en productes de l'entorn, fet que va permetre allargar l'esperança de vida general.

Les classes socials privilegiades marcaven el seu estatus amb signes que anaven més enllà de la vestimenta, per exemple els governants sumeris tenien segells amb símbols de poder que usaven per marcar tauletes, com una mena de signatura.

Invencions i descobriments 
Sorgeixen els primers vestigis de l'escriptura cuneïforme, que no es desenvoluparia plenament fins segles més tard. Aquest sistema es basava en pictogrames de significat únic i consensuat, més enllà de les possibles anotacions particulars o corporatives de períodes anteriors, la qual cosa permetia una comunicació àmplia en diferents camps.

Art, cultura i pensament 
El culte a una deessa mare o natura és present a diverses cultures. Apareixen també a diferents indrets proves de sacrificis rituals per guanyar-se el favor de la divinitat. L'ocre vermellós continua sent el color sagrat amb el qual es pinten els cossos dels morts o es fan les pintures propiciatòries, i apareix en utensilis destinats al culte.

Mil·lenni IV aC
Segle XXXIII aC

El segle XXXIII aC és un període que comprèn els anys inclosos entre el 3300 aC i el 3201 aC. Està marcat pel desenvolupament de l'escriptura.

Política 
Es produeixen intercanvis regulars entre Mesopotàmia (amb noves ciutats poderoses com Eridu) i les civilitzacions del Nil (que inicien lentament el període protodinàstic d'Egipte, fet que permet que ambdós pobles aprenguin les tècniques del veí i avancin més ràpidament. Al mateix temps, s'estableixen les primeres formes de vassallatge formal entre pobles, amb els tributs regulars de Núbia cap a Egipte. Malta esdevé un centre d'atracció política a la Mediterrània.

Economia i societat 
La glaciació fa baixar les temperatures, el Sàhara es converteix definitivament en un desert. Aquest canvi climàtic no fa frenar l'augment de la població, a causa de les millores en les tècniques agrícoles i ramaderes, com per exemple la domesticació de bous i vaques, que permeten tenir llet i carn en més quantitat.

Invencions i descobriments 
A Egipte s'indica per fora el contingut dels envasos amb tauletes amb signes específics, és el primer etiquetatge conegut. A Mesopotàmia perfeccionen el torn de terrissaire, que s'estendrà per tot el món neolític. Diverses formes d'escriptura pictogràfica sorgeixen a Orient Mitjà i l'Índia.

S'introdueix un tipus de vela que permet millorar la navegació, arribant a fer viatges llargs tant al Mediterrani com a la zona del sud-est asiàtic.

Art, cultura i pensament 
Augmenten les figuretes votives d'ús particular, i no solament als primitius centres de culte o llocs d'enterrament. Així, hi ha constància de figuretes d'ivori que funcionarien com una mena d'amulet a diversos pobles mediterranis. S'edifiquen els primers temples amb una nau central on s'aplega el poble per a les cerimònies, fet que n'augmenta la seva ritualització. Aquests edificis s'anirien poblant de monuments i pintures amb el pas del temps.

Mil·lenni IV aC
Segle XXXII aC

El segle XXXII aC és un període de la història antiga que comprèn els anys inclosos entre el 3200 aC i el 3101 aC. Està marcat pel desenvolupament urbà de diverses civilitzacions, que expandeixen els seus dominis amb la guerra, i per l'adopció progressiva de l'escriptura.

Política 
No hi ha grans canvis respecte als nuclis de poder polític. Egipte comença el seu període dinàstic amb el regnat del faraó Narmer. És una època d'esplendor per a aquest poble, que unifica els governs municipals sota l'autoritat creixent del faraó, inaugurant el primer sistema que és una monarquia pròpiament dita. A Mesopotàmia acaba el període d'Uruk però continua el domini sumeri. Es produeix l'auge de la civilització minoica a Creta. Entre els nous pobles, cal destacar els avantpassats de la civilització ciclàdica, a Grècia

Economia i societat 
S'incrementa el comerç entre Egipte i Palestina, fet que explica les similituds d'alguns relats i costums culturals. S'intercanvien sobretot pedres i materials de luxe, com el lapislàtzuli o la plata i també coure per als recipients de la vida quotidiana.

Invencions i descobriments 
Egipte perfecciona la mastaba per enterrar els morts i de les antigues inscripcions a temples i documents comercials sorgeix el jeroglífic. Aquest sistema d'escriptura sembla independent dels caràcters cuneïformes mesopotàmics, que augmenten i s'estabilitzen en aquest període. Altres pobles començaran a incorporar l'escriptura a partir d'aquests dos models.

Art, cultura i pensament 
Segons les creences de l'hinduisme, el 3102 aC Krixna abandona la Terra i comença el Kali Yuga o període fosc de la humanitat. Aquest mite de decadència, segons el qual els homes viuen en un temps posterior a l'edat d'or en progressiva decadència, va ser molt comú durant tota l'antiguitat. Aquest segle també té un paper rellevant segons el calendari maia, ja que és quan comença el temps segons aquesta cultura.

A Malta es construeixen temples megalítics, un costum que posteriorment passarà a altres cultures europees, com la celta. La mitologia egípcia es va formant al voltant del déu Horus, que va acabar convertit en un Déu del Sol, una de les figures recurrents als panteons de diferents civilitzacions segons la mitologia comparada.

Mil·lenni IV aC
Segle XXXI aC

El segle XXXI aC és un període de l'edat antiga que va des de l'any 3100 aC fins al 3001 aC i està marcat pel desenvolupament paral·lel de civilitzacions a diferents punts del planeta.

Política 
Memfis esdevé la capital de l'Egipte unificat i una de les ciutats més importants del món. Emergeixen nous actors polítics, com Kish, Elam o els fenicis, que rivalitzen per obtenir el control regional, mentre continua el poder dels pobles mediterranis i orientals sorgits en segles anteriors.

Lluny d'aquest arc, cal destacar el poblament del Perú, amb els avantpassats de la civilització de Caral, una de les més antigues del continent americà. La cultura dels kurgans es va desenvolupar a les muntanyes eurasiàtiques.

Economia i societat 
Es produeix un auge de l'ús del coure, més apte per fer armes que la pedra, difícil de treballar. Això provoca l'aparició d'artesania derivada del metall i noves necessitats d'importar minerals.

Invencions i descobriments 
Els pobles indis dissenyen un sistema de clavegueram i irrigació que permet assegurar aigua potable i millorar les condicions de salubritat de les urbs en expansió. Sistemes d'aqüeductes i preses sorgeixen amb idèntica funció a Sumer.

Alguns estudiosos sostenen que pels volts del 3100 aC es va domesticar el cuc de seda a la Xina, si bé les primeres proves segures daten de segles més endavant. La seda serà un dels productes més apreciats pels comerciants estrangers en el futur.

Art, cultura i pensament 
Es comença a construir el cercle megalític de Stonehenge, de finalitats religioses però no gaire clares. Aquest indret ha esdevingut un símbol del druïdisme celta (tot i que és força anterior) i seu de presumptes ensenyaments esotèrics. També ha estat suggerit que funcionava com un observatori astrològic, fet que demostraria l'existència de creences avançades a Europa per aquesta data.

A Mesopotàmia es construeixen els ziggurats com a temples per al creixent panteó dels sumeris i pobles veïns. Cada divinitat, patrona d'un aspecte de la vida, exigia un tipus de culte, sovint amb elements secrets.

La Xina se suma als pobles amb escriptura, a partir de l'ús d'ideogrames que mantindrà en les evolucions posteriors.

Mil·lenni IV aC
Segle XXX aC

El segle XXX aC és un període de l'edat antiga marcat pel desenvolupament cultural de les illes gregues i l'auge dels intercanvis comercials i guerrers entre els diferents pobles. Inclou els esdeveniments transcorreguts entre els anys 3000 aC i 2901 aC.

Política 
La divisió regional va provocar noves aliances i guerres, especialment a Mesopotàmia, on es construeixen les muralles d'Uruk, i el Llevant. A Memfis, regna la dinastia I d'Egipte. Es dona l'inici suposat de l'emigració de la cultura dels kurgans des de l'actual sud de Rússia i Ucraïna fins a la mar Egea i als Balcans. Mauritània i Nigèria presenten civilitzacions de l'edat del bronze. Canaan esdevé una regió densament poblada per pobles semites que emigraran i es barrejaran amb altres ètnies de la regió. A Europa, comencen a sorgir pobles sedentaris a la zona escandinava.

Economia i societat 
La població global va assolir els 14 milions de persones, concentrades en poques zones habitades amb grans extensions de natura verge i inexplorada entre si.

Es va incrementar el comerç de jade de la cultura Liangzhu, a la Xina. La civilització ciclàdica usa sobretot el marbre per a les seves figuretes votives. Si, fins ara, els intercanvis es feien amb altres productes, els pobles de la Mesopotàmia comencen a introduir la moneda: el sicle.

Es van introduir noves normes de protocol i títols afegits als noms dels governants per mostrar la seva diferència respecte al poble ras. Aquests títols feien referència a suposats atributs divins o a les seves conquestes i èxits militars.

Invencions i descobriments 
Els antics egipcis uneixen canyes i troncs d'arbre per construir bucs de barca amb vela.

Art, cultura i pensament 
Es construeix la mítica ciutat de Troia (data discutida), matèria de l'èpica clàssica posterior. Contemporanis serien els petroglifs més antics de les Filipines. Els mites sobre els tres augustos i cinc emperadors xinesos, els situen en aquesta època

Referències 

Mil·lenni III aC
Khurri

Khurri o Hurri era un dels primers estats format pels hurrites. En temps del rei hitita Mursilis I (començaments del ) s'esmenta un rei dels hurrites (hurri o khurri a les fonts hitites), que va atacar el territori hitita. Com a sobirans dels hurri es coneixen Tishari (Tishatal) i Arishen (Atalshen).

Referències

Bibliografia 
 

Regnes hurrites
Segle XL aC

El segle XL aC comença el 4000 aC i acaba el 3901 aC. És un període de la prehistòria caracteritzat per l'inici de la civilització tal com és entesa avui dia.

Política 
Aquest segle està marcat pel desenvolupament a diferents indrets del món de pobles sedentaris que donarien peu als futurs grans imperis. Les zones més avançades són la Xina, Egipte i Mesopotàmia. A la primera es desenvolupa la Cultura Liangzhu, mentre que la resta estan marcats pel període Naqada i Obeid respectivament. Els tres pobles tenen en comú el poder progressiu concentrat en els monarques i el domini de més terres, necessaris per a l'agricultura.

Economia i societat 
La millora de les tècniques agrícoles fa que es pugui alimentar la població de manera més o menys regular i que aquesta tingui un temps lliure que es pot dedicar a altres feines. Així es consolida la divisió del treball iniciada en segles precedents. Es registren grans inundacions a Mesopotàmia, que poden ser un dels orígens de les històries orals que donaran peu al mite del Diluvi.

Invents i descobriments 
S'introdueix l'agricultura planificada amb l'ús de l'arada, que permet preparar la terra per a plantar les llavors i assegurar la collita. Alhora, es domestica el cavall com a muntura i com a bèstia de tir, fet que disminueix el temps necessari per a aconseguir aliment.

Art, cultura i pensament 
Els clans egipcis tenen com a emblemes animals que es creu que estan a l'origen de les personificacions dels seus déus. En paral·lel, diverses tribus arreu del món usen les pintures, especialment els tons ocres, amb finalitats sagrades.

L'Anno Mundi o inici del món segons la cronologia jueva correspon a aquesta època.

Mil·lenni IV aC
Segle XXIX aC

El segle XXXIX aC és un període la història on conviuen civilitzacions en l'edat del bronze amb altres més avançades i pobles que romanen en una cultura paleolítica o nòmada. Les zones habitades s'amplien a tots els continents. Inclou els esdeveniments transcorreguts entre els anys 2900 aC i 2801 aC

Política 
Comença la Dinastia II d'Egipte, que continua unificant els antics regnes sota una mateixa cultura i poder. La Xina continua dins el període anomenat dels tres augustos i cinc emperadors, molts d'ells amb personalitat semimítiques. A Sumer, Ur esdevé una de les ciutats més riques (el seu record històric posterior prové sobretot de ser la pàtria d'Abraham). A Europa es va desenvolupar la cultura de la ceràmica cordada al centre del continent mentre al Mediterrani continuen poblant-se noves regions, entre elles Micenes.

Economia i societat 
El Matusalem (arbre) va germinar probablement durant aquesta època i és una prova de la pervivència de determinades espècies, com el pi. La seva fusta era usada en construccions diverses, amb reforços de pedra.

Invencions i descobriments 
El papir més antic conegut està en blanc, i fou descobert a la tomba de Hemaka, el visir del faraó Den, de la Dinastia I, cap al 2900 aC, a la necròpoli de Saqqara. L'escriptura sumèria evoluciona i adquireix un caràcter més arbitrari, amb l'aparició dels fonogrames. D'aquesta manera, no es dibuixa un símbol per a cada paraula o concepte, com continuen fent els egipcis, sinó que cada signe equival a una combinació de sons i morfemes, tot i que encara amb un parentiu amb el seu significat.

Art, cultura i pensament 
A Egipte comencen a adaptar el seu calendari al sol, al qual veneren, de manera que els anys duren 365 dies, si bé es combina amb els cicles de la Lluna, en un model que influirà fortament en tots els calendaris posteriors.

A Mesopotàmia es va iniciar el culte a Dumuzi, a partir de la barreja d'un rei de l'època divinitzat i els atributs de deïtats locals. Destaca per ser el primer personatge que protagonitza una catàbasi, tema recurrent en la mitologia i en la literatura posterior.

Referències 

Mil·lenni III aC
Segle XXVIII aC

El segle XXVIII aC és un període de l'edat antiga marcat per l'adveniment de noves civilitzacions a l'Índia, la Mediterrània i el Pròxim Orient. Inclou els esdeveniments transcorreguts entre els anys 2800 aC i 2701 aC.

Política 
Mesopotàmia i Egipte van entrar en un període d'inestabilitat, perquè les seves dinasties no estaven assentades als nous territoris conquerits durant el segle anterior i s'havien d'enfrontar a contínues revoltes i incursions dels regnes veïns. Això no va ser obstacle perquè continuessin la seva expansió territorial, recolzada en els amplis recursos naturals i militars.

Va fundar-se la ciutat de Tir, que esdevindria una potència al Llevant. La civilització minoica va entrar en el període prepalacial, ja documentat per escrit, a diferència dels anteriors.

Economia i societat 
L'ús del coure i el bronze s'estenen per diversos territoris, augmentant-ne el comerç. Creta importa grans quantitats d'estany d'Egipte, amb qui comença un fluid intercanvi comercial i cultural. La divisió social en els pobles asiàtics s'incrementa, com s'observa per les diferents sepultures trobades a les grans ciutats.

Invencions i descobriments 
Segons la llegenda, el te es va inventar per aquestes dates a la Xina.

Art, cultura i pensament 
Va prosseguir l'edificació de Stonehenge i els seus cercles de pedra amb significat no del tot aclarit.

S'escriuen les Instruccions de Xuruppak, un llibre moral que serà una de les fonts de relats bíblics com els Deu Manaments o el Diluvi Universal (que estaria basat parcialment en una inundació que va ocórrer a la ciutat homònima, segons alguns estudiosos).

Mil·lenni III aC
Segle XXVII aC

El segle XXVII aC és un període de l'edat antiga caracteritzat pel domini territorial creixent d'Egipte i els regnes de Mesopotàmia, que assimilen els regnes limítrofs o els sotmeten a vassallatge. Les dues corts s'omplen de funcionaris especialitzats que administren les terres i recopilen la ciència del seu temps. Inclou els esdeveniments transcorreguts entre els anys 2700 aC i 2601 aC

Política 
S'inicia el període del Regne antic d'Egipte, amb Djoser com a faraó més destacat. Durant aquesta època, augmenta la centralització i el poder reial, que s'encarrega de dur a terme grans obres d'infraestructura per garantir una producció agrícola constant. Se sotmeten els pobles de Núbia, Líbia i parcialment el Líban. Mentrestant, a la Xina governa el mític Emperador Groc, el qual destaca per les codificacions mèdiques jurídiques. Igualment mític és Guilgameix, un rei divinitzat d'Uruk que hauria viscut durant aquest segle.

Economia i societat 
El blat de moro esdevé un element central de la dieta i el comerç mesomaericà, amb exportacions cap al sud. La importància d'aquest producte fa que, posteriorment, es trobi com a atribut de divinitats, monarques i ciutats. La fusta de cedre libanesa és el principal material del qual es fan bigues i vaixells i, per tant, augmenta les ànsies de control dels seus boscos. Un altre producte destacable és la seda xinesa, conreada per fer teles i pintures de gran luxe que s'exporten a diversos pobles veïns.

Invencions i descobriments 
Imhotep va idear nous mètodes constructius que van permetre aixecar les piràmides, a banda de recollir la sapiència del seu temps per als governadors. La joieria assoleix un gran auge.

A Mesopotàmia, l'escriptura cuneïforme es va anar tornant progressivament més abstracta, perdent les similituds pictogràfiques amb els objectes. Aquesta abstracció va permetre augmentar-ne l'ús per a designar nous conceptes, menys lligats a la realitat i, d'aquesta manera, va ajudar a transcriure la literatura.

Art, cultura i pensament 
Durant aquest segle, va fer eclosió l'art egipci clàssic, amb construccions de piràmides, monuments als seus déus i pintures jeroglífiques als murs de palaus i temples. Es van iniciar, per exemple, els treballs previs a la necròpolis de Gizeh, on reposarien les restes mortals dels faraons, cada cop més divinitzats.

Apareixen les primeres versions de l'Epopeia de Guilgameix.

Referències 

Mil·lenni III aC
Segle XXVI aC

El segle XXVI aC és un període de l'edat antiga marcat pel domini d'Egipte i Mesopotàmia, tant des del punt vista militar i econòmic com cultural.

Política 
A Egipte regna la IV Dinastia, a la qual destaca el faraó Kheops, tant pels monuments que va erigir com per les expedicions militars que van servir per sotmetre els pobles del Sinaí i així aconseguir més aliments. A Mesopotàmia puja al poder la Primera dinastia d'Ur, ocupant la preeminència d'Uruk. Segons la tradició historiogràfica xinesa, s'hi esdevé la Batalla de Banquan.

Economia i societat 
Es domestiquen el dromedari i el camell, animals que ocuparan un lloc clau en les rutes comercials a través del continent africà i l'Orient, ja que aguanten dies amb poca aigua i resisteixen bé les altes temperatures.

Invencions i descobriments 
La lira trobada als gravats d'Ur prova que aquest instrument s'usava a la cort durant aquesta època. Al nord d'Europa s'inventen els esquís per desplaçar-se sobre la neu i el gel.

Art, cultura i pensament 
Proliferen els grans llocs de culte públic a diverses civilitzacions, per exemple es continua la construcció de Stonehege o s'edifiquen els primers monuments de Mohenjo-Daro. Els faraons són divinitzats després de la seva mort, en la línia del culte que se'ls ret en vida.

Neix l'idioma maia com a llengua separada de les veïnes.

Dins l'art, cal destacar la construcció de l'Esfinx de Giza, una icona cultural.

Referències 

Mil·lenni III aC
Segle XXV aC

El segle XXV aC és un període de l'edat antiga que suposa l'entrada massiva de Sud-amèrica en la història i l'auge de l'Índia com a civilització. La sedentarització s'estén per zones d'Europa, Àsia i Àfrica.

Política 
La dinastia V d'Egipte continua la tasca dels seus predecessors, amb la construcció de piràmides i l'engrandiment del regne amb tractes de vassallatge. El mític Haik, fundador d'Armènia, hauria viscut en aquests anys. La civilització de la vall de l'Indus arriba a la màxima expansió territorial. Eannatum I fou el monarca sumeri més destacat del segle. A Groenlàndia es va desenvolupar la cultura Saqqaq.

Economia i societat 
Es consolida el patriarcat a la Xina amb les reformes de l'emperador Zhuanxu. A la península Ibèrica floreix la cultura de Los Millares, especialitzada en el treball del coure i el cuir. Els pobles del Perú fan ús abundant del cotó. Els primers papirs que es conserven amb text són el diari de Merer, uns documents administratius trobats a Wali al Gerf, a la riba del Mar Roig, que daten de la Dinastia IV cap al 2500 aC, i coincideixen amb l'estàtua d'un escriba més antiga coneguda.

Invencions i descobriments 
S'inventa l'arc compost, que permet llançar fletxes a més distància i suposa un avantatge en la guerra, especialment més endavant quan els arquers muntaran a cavall o en carro per sumar velocitat a la seva destresa. S'ideen noves tècniques de pesca a Escandinàvia.

Art, cultura i pensament 
Els escribes ocupen un lloc destacat en la transmissió cultural a Sumer, amb escoles i rangs propis. Gràcies a la seva feina es conserven documents i textos literaris d'aquesta època.

Referències 

Mil·lenni III aC
Poblat ibèric de Sant Sebastià de la Guarda

Sant Sebastià de la Guarda o Sant Sebastià de la Guaita és un poblat ibèric situat al terme municipal de Palafrugell, al Baix Empordà. S'hi accedeix des de Palafrugell a través de l'autovia que va a Llafranc i d'ací cap al far de Sant Sebastià, o per la carretera que va de Palafrugell a Tamariu. En aquest cas, s'ha d'agafar un desviament (indicat) que duu cap al cim de la muntanya de Sant Sebastià. El jaciment se situa al cim de la muntanya, a 156 metres d'altitud sobre el nivell del mar. Aquesta muntanya, en entrar al mar, forma el cap de Sant Sebastià. Forma pert del Conjunt Monumental de Sant Sebastià de la Guarda.

Descripció 
El jaciment està datat entre els segles VI a I aC, quan s'imposà la nova societat romana en el territori, encara que en algunes excavacions s'han trobat materials del . Es poden veure fins a quatre cases ibèriques de dues habitacions cadascuna i que es disposen en diversos carrers, formant una superfície d'uns 300 metres quadrats. A més a més s'han descobert quinze sitges o dipòsits excavats a la roca i un forn. Possiblement aquest assentament va concloure la seua activitat amb l'arribada dels romans a Llafranc.

Història 
El poblat ibèric de Sant Sebastià de la Guarda fou descobert pels volts de 1960 per Joan Badia i Homs qui, juntament amb un grup de palafrugellencs, portà a terme les primeres prospeccions per delimitar-ne l'extensió física i en el temps en publicà la primera notícies l'any 1966.

Les primeres excavacions programades s'iniciaren l'any 1984 i van continuar fins a l'any 1987. Amb les obres de remodelació de l'antiga hostatgeria, als anys noranta, es van fer campanyes d'urgència per poder documentar les noves troballes, ja que el jaciment arqueològic també s'estén per sota de les construccions. Des de 1998 la Universitat de Girona, en conveni amb l'Ajuntament de Palafrugell, ha fet campanyes anuals per millorar el coneixement del jaciment i consolidar-lo.

En el període 1998-2009 s'hi van dur a terme excavacions en extensió i en produnditat a l'àrea oberta i exempte de construccions que s'estén a tocar del petit oratori de Sant Baldiri. Aquesta part del jaciment es pot veure, museïtzada i senyalitzada.

Referències 

Història del Baix Empordà
Geografia de Palafrugell
Sant Sebastia de la Guarda
Temehu

Temehu és el nom d'una de les dues tribus en què estaven dividits els libis cap al 2000 aC. Atès el costum d'ornar-se el cap amb plomes d'estruç, hom s'ha aventurat a identificar-los amb els nasamons de les fonts grecoromanes.

El 1962 aC va fer una expedició contra ells el faraó d'Egipte Amenemhet I.

Referències 

Tribus líbies descrites en fonts egípcies
Tehenu

Tehenu és el nom d'una tribu líbia cap al 2000 aC. Quan, el 1962 aC, el faraó egipci va fer una expedició contra els libis, aquests estaven dividits en dues tribus, els tehenu i els temehu. Aquests últims van ser els destinataris de l'expedició.

Per la seva localització, hom ha proposat que es tracti de la mateixa tribu que els adirmàquides citats per Heròdot (IV 168).

Referències 

Tribus líbies descrites en fonts egípcies
Xuruppak

Xuruppak (Šuruppak) va ser una ciutat estat de l'antiga Mesopotàmia que, al començament de la civilització sumèria, va exercir-ne per un temps l'hegemonia. Es va fundar a inicis del període de Jemdet Nasr. Abans, durant el període d'Uruk, el territori només tenia alguns poblets.

Durant el període dinàstic arcaic va augmentar la seva població, perquè els recursos d'aigua es repartien millor a les ciutats, i va arribar a tenir uns 25.000 habitants. Cap a l'any 2300 aC Xuruppak va ser destruïda per un incendi, però la van reconstruir, i cap a l'any 2000 aC tornava a ser una ciutat important amb fortes muralles.

Xuruppak va ser coneguda a la tradició mesopotàmica per ser el lloc de naixement de Ziusudra, també anomenat Utnapixtim pels babilonis o Atrahasis pels accadis, un heroi de la mitologia sumèria, protagonista del mite sobre el diluvi universal.

Referències

Vegeu també 
 Instruccions de Xuruppak

Bibliografia 
 

Ciutats sumèries
Accad
Umma (ciutat estat)

Umma () va ser una ciutat estat de Mesopotàmia.

S'esmenta cap al 2600 aC, segurament després d'alliberar-se de l'hegemonia d'Uruk. Cap al 2355 aC, Lugal-Zage-Si, el fill del cap religiós local anomenat Babu va usurpar el tron. El nou rei es va apoderar de Lagaix, Uruk, Larsa, Isin, Nippur i Akxak. Altres ciutats se li van sotmetre espontàniament. Va derrotar Kix però no la va ocupar.

Precisament des d'aquesta ciutat de Kish, però a partir d'una nova dinastia que va fundar la ciutat d'Accad i des allí va enderrocar al rei de Kish, va començar l'enfonsament d'Umma. Després de 34 batalles, Sargon I d'Accad va ocupar Umma i tot Sumer en un moment posterior a l'any 2238 aC. Lugal-Zage-Si va caure presoner i Sargon va nomenar un tal Mese com a rei vassall d'Umma.

Les rebel·lions dels anys 2284 aC i 2260 aC no van reeixir, però Umma es va fer independent cap a finals del segle. Cap al 2130 aC, va caure en poder de Gudea de Lagaix, però amb un rei vassall al capdavant. Després va passar a Ur cap al 2110 aC, i es va fer independent el 2022 aC. L'any 2010 aC, va passar a Isin i cap al 1900 aC a Larsa. El 1763 aC, Umma va ser incorporada a Babilònia.

Llista de reis 
 Influència de Xuruppak fins al 2750 aC.
 Influència d'Uruk cap al 2700-2600 aC.
 reis desconeguts c. 2800-2525 aC.
 Ush cap al 2525 aC.
 Enakale cap al 2490 aC.
 Ur-Lumma cap al 2430 aC.
 Lugal-Zage-Si cap al 2355 aC-2335 aC.
 Sota domini d'Akkad cap al 2335 aC:
 Mese cap al 2335-2300 aC.
 Ludamu cap al 2300-2284 aC.
 Asharid cap al 2284-2250 aC.
 Shurushkin cap al 2250-2220 aC (fill).
 Independent cap al 2220 aC.
 Diversos reis entre el 2220 aC i el 2150 aC.
 Nammakhani cap al 2150-2130 aC.
 A Lagaix entre el 2130 aC i el 2115 aC:
 Lugalannatum cap al 2130-2115 aC.
 A Ur 2115-2022 aC.
 Independent 2022-2010 aC.
 A Isin 2010-1900 aC.
 A Larsa 1900-1763 aC.
 A Babilònia l'any 1763 aC.

Referències 

Ciutats sumèries
Accad
Babilònia
Diniktum

Diniktum fou un regne esmentat en una carta del rei de Yamkhad cap al 1790 aC, i en el qual regnava Singamil. El rei de Yamkhad parla de les relacions comercials amb Babilònia i diu que va ancorar 500 vaixells al port de Diniktum pel que cal suposar que era un regne a la vora del riu Tigris.

Bibliografia 
 

Babilònia
Geografia històrica de Síria
Sin

Arqueologia; Sin o Isin va ser una ciutat estat de Mesopotàmia
 Lingüística; la sīn és una lletra de l'alfabet àrab
 Matemàtiques; Sin o sinus és una funció trigonomètrica
 Mitologia: Sin o Nanna, deïtat sumèria
 Toponímia: Sin és una entitat de població del municipi de Tella-Sin, a l'Aragó
 Cinema: Sin és el títol original de la pel·lícula El color de la venjança
Hiritum

Hiritum va ser una ciutat estat de Mesopotàmia, que estava situada entre l'Eufrates i el Tigris, a la vora del canal d'Irnina que els unia, en allò que avui en dia és l'Iraq. Era independent cap al 2000 aC.

Es menciona per les lluites pel poder entre Elam, que ja havia conquerit l'Alta Mesopotàmia, i el país de Sumer o Baixa Mesopotàmia, en temps del rei Hammurabi de Babilònia. Se sap que el sukkal elamita va envair Hiritum durant un breu període, fins que una coalició entre les ciutats de Mari, Babilònia i Eixnunna el va obligar a retirar-se. La batalla d'Hiritum va tenir lloc l'any 1764 aC, però va ser més aviat un setge on la ciutadella es va convertir en el punt més àlgid de la guerra d'Elam per conquerir Eixnunna. Es conserven cròniques de la batalla on Hiritum és tant una ciutat com una fortalesa.

Aquesta guerra forma part del conflicte entre Babilònia i Larsa, i de la formació del Primer Imperi babilònic.

Referències

Bibliografia 
 
 Grévin, Benoît. «Batailles dans le Proche-Orient antique au début du second millènaire avant notre ère, a partir des archives épistolaires de Mari». A: Cahiers du Centre d'Etudes d'Histoire de la Défense, núm. 9  [Consulta 16 d'abril de 2023]

Ciutats sumèries
Sippar Amnanum

Sippar Amnanum va ser una ciutat estat de Mesopotàmia, que estava situada a la vora del riu Idudkibnunki, una mica al nord-est de Sippar, de la qual probablement es va separar. Era independent cap al 2000 aC.

Per distingir-la de l'altra Sippar, se l'anomenava també «Sippar d'Annunitum», pel nom de la seva deessa principal, Annunitum, i sobretot «Sippar dels Amnanum», del nom d'una tribu amorrita que la va conquerir.

Referències 

Ciutats sumèries
Kiritab

Kiritab fou una ciutat estat de Mesopotàmia, que estava situada a la vora del riu Kazallu i a l'oest de la ciutat estat de Kazallu, tot i que encara no se'n coneix la ubicació exacta. Aquestes dues ciutats eren els principals centres de culte del déu Numušda. Era independent cap al 2000 aC.

Referències

Bibliografia 
 

Ciutats sumèries
Apiak

Apiak fou una ciutat estat de Mesopotàmia que estava situada al nord de Babilònia, probablement a la vora del canal d'Abgal, just al sud de la ciutat estat de Kazallu. Era independent cap al 2000 aC.

Referències

Bibliografia 
 

Ciutats sumèries
Kishurra

Kishurra fou una ciutat estat sumèria de Mesopotàmia, a la vora del riu Purattum, a l'Eufrates mitjà, a mig camí entre Uruk i Nippur, i just 7km al nord de Shuruppak. El seu nom voldria dir "lloc del límit" o "Punt de Frontera". La seva deïtat principal fou Ninurta i després Ishara. Correspon a la moderna Tell Abu Hatab, a la governació d'al-Qadisiyya, a l'Iraq. Els arqueòlegs alemanys (el primer Robert Koldewey el 1902) han trobat nombroses tauletes a l'excavació de Tell Abu Hatab.

Kisurra fou fundada vers el 2700 aC, al II període dinàstic. A Kisurra el canal d'Isnnitum s'unia a l'Eufrates. El rei Itur-Šamaš, vers el 2138 aC, va construir la porta d'Hadi-El i la muralla. Vers el 2113 aC va perdre la seva independència a mans d'Ur. Vers el 2048 aC el rei de Kisurra fou enderrocat per Bur-Sin d'Ur. Urnammu d'Ur va enderrocar a Ibbi-Šamaš el 2013 aC. Després la ciutat va deixar de jugar cap paper rellevant i va subsistir com a centre comercial i de transport a través d'Acàdia i després de l'imperi de Babilònia, declinant en temps d'Hammurabi com mostren les excavacions i les tauletes cuneïformes (vers 1800 aC). En aquell temps () és quan s'esmenta com a ciutat independent per darrera vegada.

Reis 
 Itur-Šamaš, vers 2138 aC
 Manabaltiel vers 2123 aC
 Šarrasyurrm vers 2108 aC
 Ubaya vers 2093 aC
 Zikrum vers 2078 aC
 Ibbi-Šamaš vers 2030-2013 aC

Notes

Bibliografia 
 Anne Goddeeris, Tablets from Kisurra in the collections of The British Museum, Harrasowitz, 2009, 
 Anne Goddeeris, The Economic Basis of the Local Palace of Kisurra, Zeitschrift für Assyrologie und vorderasiatische Archäologie, vol. 97, nº 1, pàgs. 47-85, 2007
 Burkhart Kienast, Die altbabylonischen Briefe und Urkunden aus Kisurra, Steiner, 1978, 
 E. J. Banks, Impressions from the Excavations by the Germans at Fara and Abu Hatab, Biblical World, vol. 24, pp. 138–146, 1904

Enllaços externs 
 http://www.klinopis.cz/utf/utf/obtexttype.php?origin=Kisura&type=document 
 Noms dels anys a Kisurra al CDLI

Jaciments arqueològics de l'Iraq
Ciutats sumèries