Pintura rupestre

La pintura rupestre és la pintura prehistòrica, és especialment la que es pinta  sobre les parets o el sostre de les coves, els humans dibuixaven o pintaven. Algunes són més abstractes i a d'altres es distingeixen clarament mans, persones o animals, per exemple. Els materials que hi empraven eren el carbó de llenya, ossos i diferents tipus de terres de colors, tots ells aglutinats amb aigua o greixos d'animals. Les pintures rupestres més antigues que es coneixen són les de la cova de Chauvet, al departament de l'Ardecha a França.

És un tipus d'art rupestre realitzat a la prehistòria, que demostra que la humanitat, des del seu origen a la Terra, és capaç de realitzar obres d'art a les parets de les coves que habita. També s'han trobat pintures sobre còdols, escultura, ceràmiques decorades i objectes ornamentals.

Etimologia 
El mot «rupestre» deriva del llatí: «rupes» que equival a roca, però també s'admet com a sinònim de primitiu. Això planteja una qüestió metodològica, ja que ens hem de referir, no sols a la pintura prehistòrica, si no també a qualsevol manifestació pictòrica, en qualsevol època, ja que en sentit estricte rupestre fa referència a qualsevol activitat artística feta sobre els murs de les cavernes, coves, abrics rocosos i fins i tot barrancs.

Pintura al paleolític superior 
Durant el paleolític superior la pintura rupestre es limità al territori de l'oest i el sud-oest d'Europa i alguns focus aïllats entorn el Sàhara i de l'Àfrica oriental com als actuals Zimbàbue i Sud-àfrica. D'aquest període són els extraordinaris conjunts de pintures d'animals, excepcionalment amb algunes escenes, que constitueixen l'art parietal franco-cantàbric.

Pintura mesolítica 
En temps epipaleolítics omesolítics, al llevant de la península Ibèrica es desenvolupà una tradició artística completament diferent, ubicada a l'aire lliure en balmes i aixoplucs, molt allunyada del naturalisme de l'art ibèric-francès, és l'art llevantí, el més singular dels arts prehistòrics europeus. És una expressió de creences basada en la figuració i que podria qualificar-se, des del punt de vista plàstic, com d'un veritable art expressionista. Els seus elements iconogràfics són :els animals i, la seva gran aportació a la Història de l'Art Occidental, la figura humana, tant la masculina com la femenina. És pictòric, monocrom i pintura plana. Una altra tradició cultural, res a veure amb l'anterior, és la pintura rupestre del nord d'Àfrica, amb una important presència de representacions d'animals al costat de les escenes i figures. A Escandinàvia l'art decoratiu del mesolític, bàsicament de dibuixos geomètrics, va evolucionar vers temes naturalistes, els seus llocs principals es troben a l'entorn de la regió bàltica i de l'Àrtic, a Suècia, Finlàndia i la Carèlia rusa.

Pintura neolítica 
Entre els anys 10000 aC i 2000 aC. té lloc l'anomenada revolució neolítica i la pintura pren el camí d'una nova expressió simbòlica lligada als canvis econòmics i socials que comporten la introducció i posterior expansió de l'agricultura primitiva.

Algunes interpretacions modernes 

Actualment no podem saber el seu significat ni propòsit, tot i que alguns estudiosos s'han atrevit a fer conjectures, com que es tractava dels diferents animals que caçaven o que suposadament podrien tenir significat ritual o màgic, com ara els ritus de la fertilitat. Segons alguna d'aquestes persones, les persones a la prehistòria, podrien tenir un significat i una funció màgics o ritual a les representacions de les seves pintures. Creien que la representació d'un bisó era una forma d'apropiar-se del bisó o que la representació d'una dona amb unes mamelles enormes assegurava la fertilitat. Al  era molt habitual fer justificar troballes arqueològiques explicant que eren rituals i motius religiosos quan després s'ha comprovat que moltes d'elles tenien usos pràctics, sexuals, artístics i tecnològics.

En tot cas, altres interpretacions suggereixen que algunes pintures rupestres podien tenir un significat informatiu o instructiu, com és el cas de certs dibuixos en esbós, anomenats «tectiformes» en la cova de Font de Gaume a Dordonya (França) que poden ser interpretades com a trampes de caiguda per caçar el mamut. Fins i tot s'han trobat paral·lelismes entre les formes dels animals i les estrelles visibles a la nit.

Sensació de moviment en les pintures rupestres 
Mentre investigava un fris amb tres lleons dibuixats que havia sigut trobat a la gruta de la Vache del departament francès de l'Arieja, el cineasta i doctor en Prehistòria Marc Azéma de la Universitat de Tolosa se li va ocòrrer la idea que en realitat aquest representava un sol lleó en diferentes postures, com si es vulgués donar sensació de moviment al dibuix; en tost de tres individus diferents, com pensaven els seus companys. Aquesta teoria va ser cada vegada més reforçada amb la investigació de més d'una dotzena de dibuixos d'animals individuals a les coves de Lascaux, com equins i bisons, formats per una figura tosca amb contorns poc definits, i una altra diferent més terminada i juxtaposada amb la primera, el que fa que sembli que tinguin diversos caps i potes; Azéma va demostrar que depenent de com es mogués la llum d'una torxa davant d'aquests dibuixos hi haurà la sensació de que els animals es mouen, caminen. Amb l'estudi d'altres pintures de la gruta de Trois Frères i la cova d'Altamira, d'entre altres, s'han descobert prop d'un centenar de siluetes que s'ajusten a la hipòtesi de Marc Azéma de l'ús de tècniques per percebre el moviment a les pintures amb la juxtaposició de les imatges per part dels homes de la Prehistòria.

Art contemponari 

L'art rupestre, i la pintura rupestre en particular, ha tingut gran influència en l'art i la pintura contemporanis.

Referències

Bibliografia 
 Anna ALONSO TEJADA i Alexandre GRIMAL NAVARRO (2007): L'Art Rupestre del Cogul. Primeres Imatges Humanes a Catalunya, Pagès Editors, Lleida. 
 Alexandre GRIMAL i Anna ALONSO (2007): "Catálogo de Cataluña, Cuenca, Albacete, Guadalajara y Andalucía", Catàlogo del Arte Rupestre Prehistórico de la Península Ibérica i de la España Insular. Arte Levantino, Real Academia de Cultura Valenciana, Serie Arqueológica, nº 22, Valencia, I-II Vols, pp. 113–252 (Vol I), pp. 41–85 (Vol II)..
 Anna ALONSO TEJADA i Alexandre GRIMAL (2003): L'art rupestre prehistòric a la comarca de les Garrigues", III Trobada d'Estudiosos de la Comarca de les Garrigues, Ajuntament de Cervià de les Garrigues (Lleida), pp. 17–25.068-84-1.

Enllaços externs 

 L'art rupestre, a Patrimoni.gencat

Art rupestre