Elektrická práce

Elektrická práce je fyzikální jev, při kterém elektrické pole působí elektrickou silou na elektricky nabité těleso a posouvá jím.
V širším slova smyslu se tak označuje konání práce elektromagnetickým silovým působením, ať už na celém tělese, nebo na částicích, tvořících jeho strukturu.

Pozn.: Pojem magnetická práce pro konání práce magnetickým polem se zpravidla neužívá. Tento článek se zabývá prací elektrického i magnetického pole.

Práce elektromagnetického pole jako fyzikální veličina je definována stejně jako mechanická práce, lze však vhodněji vyjádřit pomocí veličin charakteristických pro elektromagnetické jevy.

Práce elektromagnetického pole jako veličina 
Elementární práce lze vyjádřit obecným vztahem
.
V elektromagnetickém poli lze pro tělesa s klidnými či pohybujícími se náboji (včetně elementárních vířivých proudů projevujících se jako magnetické momenty částic) odvodit vhodnější vztahy, dosadíme-li sílu působení elektromagnetického pole na bodový náboj Q
,

kde  je intenzita elektrického pole,  magnetická indukce a  rychlost bodového náboje.

Práce elektrického pole 
Vzhledem k tomu, že elektrické napětí  je svázáno s intenzitou elektrického pole  vztahem
, lze elementární práci vyjádřit jako součin napětí  a elementu přeneseného náboje :
.

Elektrické napětí nebo elementární náboj lze v různých speciálních případech vyjádřit různě. Z toho plynou různé vztahy pro výpočet elementární práce.

Patří sem i nejčastěji uváděný případ konání elektrické práce při působení elektrického pole zdroje o napětí  na částice s elektrickým nábojem ve vodiči, které způsobí usměrněný pohyb nosičů náboje – elektrický proud . (Tato práce se projeví zvýšením kinetické energie nosičů náboje a zpravidla končí jako teplo vydané na ohřátí vodiče.) V tomto případě lze elementární náboj vyjádřit pomocí proudu a elementárního času , což vede k elementární práci:
.

Mezi další případy patří např. vztah pro elementární práci:
 při nabíjení vodiče resp. kondenzátoru: , kde  je elektrická kapacita
 při práci galvanického článku v el. obvodu: , kde  je elektromotorické napětí
 při průchodu proudu  cívkou (proti napětí vlastní indukce): , kde  je indukčnost.

Výše uvedené vztahy vycházejí z popisu tzv. působení na dálku, tj. vyjádřené jako působení pole zdroje na náboje a proudy. Při polním popisu (vlastní energie působení je rozestřena v prostoru mezi náboji a proudy) je vhodné použití veličiny hustota práce, definované jako
,
kde  je objem.
Pro elementární hustotu práce konané elektrickým polem pak platí vztah:
, kde  je elektrická indukce.

Práce elektrického pole na polarizaci dielektrika spočívá v posunutí nabitých částic tvořících strukturu dielektrika a vytvoření elementárních elektrických dipólů. V tomto případě je vhodné použít pro výpočet práce intenzitu elektrického pole  a vzniklý elektrický dipólový moment :
.

Pro elementární hustotu práce pak platí vztah:
, kde  je elektrická polarizace.

Práce magnetického pole 
Lorentzova síla  působí kolmo k pohybu náboje, proto práci na nosiči náboje nekoná. Magnetické pole působí však na vodiče s proudy a na magnetické dipóly.

Síla působící na délkový element  vodiče protékaného proudem  v magnetickém poli o indukci  je dána vztahem .
Z něj lze stanovit elementární práci na přemístění proudové smyčky protékané proudem  v magnetickém poli:
,

kde  je elementární změna magnetického indukčního toku procházejícího smyčkou. Práce magnetického pole na přemístění smyčky bude kladná, když tok poroste, neboť magnetické síly mají tendenci vtahovat smyčku do silnějšího pole.

Při polním popisu platí pro elementární hustotu práce konané magnetickým polem vztah:
, kde  je intenzita magnetického pole.

Práce magnetického pole o indukci  na zmagnetování látky lze vyjádřit (obdobně jako u polarizace):
,
kde  je vzniklý (Ampérův) magnetický dipólový moment.
Pro elementární hustotu práce pak platí vztah:
, kde  je magnetizace.

Související články 
 Mechanická práce
 Elektrický výkon
 Elektrický příkon
 Jouleovo teplo

Elektromagnetismus
Práce