Meióza

Meióza (meiotické dělení, redukční dělení) je jaderné, resp. buněčné dělení, během kterého dochází k produkci buněk se zredukovaným počtem chromozómů (2n → 1n), což je základní proces umožňující pohlavní rozmnožování.
Po kvantitativní stránce dochází k relativně rovnoměrnému rozdělení jaderného genomu, počet chromozomů (resp. chromozomových sad) dceřiných jader je redukován na polovinu původního množství. Geny dceřiných jader nemusí být kvalitativně stejné, jsou mezi ně totiž rozděleny homologické chromozomové sady (vytvořené náhodnou segregací homologických chromozomů) a nikoli identické kopie DNA.

Buňky vzniklé meiózou slouží k rozmnožování (rozmnožovací buňky). Mohou vznikat 2 typy:
 Gameta - splynutím s další vhodnou gametou (např. spermie a vajíčko u živočichů) může vytvořit nového jedince složeného opět z dvojité sady chromozómů
 Výtrus - dělením může vytvořit mnohobuněčný organismus nebo alespoň jeho část - gametofyt (u rostlin, většiny řas nebo hub). Na něm pak vznikají gamety (tentokrát mitózou).

Průběh meiózy 

Meióza sestává ze dvou odlišně koncipovaných dělení buněk, takže jejím výsledkem jsou 4 od rodiče odlišné buňky, na rozdíl od 2 s rodičem shodných buněk, které vznikají při mitóze.

Heterotypické dělení, meióza I 
Během 1. zracího (heterotypického, redukčního) dělení, dochází k redukci počtu chromozómových sad, tj. dceřiné buňky mají jen polovinu chromozómů oproti rodičovské buňce, jsou tedy jiného typu. Následně se pak dělí znovu, tentokráte homotypicky (mitóze podobně) koncipovaným dělením, meiózou II.

Profáze I 
Profáze meiózy I je oproti profázi II (tj. profázi meiózy II čili homotypického dělení) mnohem komplikovanější a dělí se na 5 stadií:
 Leptotenní stadium, kdy dochází ke spiralizaci vláken DNA a diferenciaci chromozómů.
 Zygotenní stadium, ve kterém homologické chromozomy (chromozomy jednoho páru) se přibližují k sobě a za pomoci speciální bílkoviny se spojují v tzv. bivalent nebo gemini.
 Pachytenní stadium, kdy chromozomy dokončují spiralizaci a bivalenty jsou pozorovatelné jakožto tzv. tetrády - čtyřchromatidové komplexy. Nesesterské chromatidy se přitom proplétají a dochází ke vzniku chiazmat (uzlíků). V této fázi dochází k tzv. crossing-overu, kdy se rekombinují části homologických chromatid.
 Diplotenní stadium, při kterém se uvolňují bílkovinné vazby mezi homologickými chromozomy a dochází k jejich postupnému oddalování. Vzniklé uzlíky mezi nehomologickými chromatidami jsou stále spojené.
 Diakineze, během níž dochází k přeuspořádání a rozchodu homologických chromozomů. Chiazmata se posunují na konec chromatid kde zanikají (terminalizace chiazmat).

Metafáze I 
Prolíná se s diakinezí, dochází k napojení vláken dělicího vřeténka na centromery chromozomů, vlákna z opačných pólů se napojují na centromery různých homologických chromozomů.

Anafáze I 
Dvouchromatidové chromozomy se rozcházejí k opačným pólům buňky - jsou přitahovány pomocí dělicího vřeténka. Chromozomy se před tím seskupily ve středové (ekvatoriální) rovině buňky.

Telofáze I 
Poslední fáze. Má opačný průběh než profáze, podobně jako u mitózy
- chromozomy v jádře buňky se prodlužují (despiralizují)
- vzniká jaderná membrána a jadérko
- dělicí vřeténko mizí
- buňka se zaškrcuje a dělí se na dvě dceřiné buňky
- organely do buněk se dělí náhodně.
U protilehlých pólů buňky se seskupují haploidní sady chromozomů. Následuje zaškrcení a rozdělení buňky (cytokineze)

Homotypické dělení, meióza II 
2. zrací (homotypické, ekvační) dělení je v podstatě shodné s mitózou. Dělí se obdobně jako mitóza na
 profázi II,
 metafázi II,
 anafázi II a
 telofázi II.
Opět na konci celého procesu dojde k cytokinezi. Díky druhému (homotypickému) dělení se ze dvou  buněk stávají čtyři buňky haploidní. Výsledkem jsou tedy čtyři haploidní gamety.

Odkazy

Poznámky

Související články 
 Mitóza

Externí odkazy 
 
 

Rozmnožování
Cytogenetika
Buněčný cyklus