Eugène Ionesco

Eugène Ionesco [ežen jonesko] (26. listopadu 1909, Slatina, Rumunsko – 28. března 1994, Paříž) byl francouzský dramatik a básník rumunského původu. Byl jedním z hlavních představitelů a zakladatelů absurdního dramatu; zároveň patří k jeho nejhranějším autorům.

Životopis 
V literatuře se občas vyskytuje chybný rok Ionescova narození 1912, správný je 1909. Jeho otec byl rumunský advokát, matka byla dcerou francouzského železničního inženýra. V roce 1913 se rodina odstěhovala do Paříže. Za 1. světové války odjel Ionescův otec do Rumunska, odkud se už nevrátil a s manželkou se rozvedl. Spolu se svou sestrou žil Eugéne ve Francii až do roku 1925. Sourozenci se v uvedeném roce museli vrátit k otci do Rumunska, protože soud je přiřkl jemu. V letech 1929–1934 studoval na univerzitě v Bukurešti. Roku 1936 se oženil s Rodicou Burileanu, kterou poznal na studiích. Měli spolu dceru Marii-France (* 1944). V roce 1942 se mu podařilo dostat se do Francie, tentokrát natrvalo.

Ionesco nebyl mezi pařížskými levicovými kruhy příliš oblíben. Hra Nosorožci bývala vykládána jako alegorie na komunistické režimy, vycházela však z jeho zkušenosti se šířením propagandy fašismu.

Od roku 1960 publikoval v novinách Le Figaro úvahy, v nichž kritizoval totalitu jako takovou. Jako jeden z prvních francouzských intelektuálů odsoudil Invazi vojsk varšavského paktu do Československa v roce 1968. Konkrétně se to stalo v článcích Československo? Jediná země v Evropě, která si zaslouží nezávislost (11. listopadu 1968) a Od Prahy po Londýn samá hanba (14. dubna 1969). V důsledku toho byly v Československu překlady jeho knih vyřazeny z knihoven a hry se nesměly provozovat.

Ionesco je pochován na pařížském hřbitově Montparnasse.

Literární dílo 
Na jeho prvních dílech je patrný vliv dadaismu, kdy bojuje proti logice světa a řeči. Patrné je to už v jeho rané hře Plešatá zpěvačka. Inspirací mu zde byla učebnice angličtiny. Její nesmyslný text, absurdní rozhovory, nesouvisející věty apod. daly vzniknout tzv. tragédii řeči. Herci zde místy mluví podle této učebnice, nevede se žádná smysluplná konverzace. Tato hra bývá hrána jako komedie, občas i jako fraška. Autor však tvrdí, že původní pocit, který ho vedl k napsání této hry, byl spíše tragický než komický. Ve hře Židle je jeviště zaplněno prázdnými židlemi, na něž postupně usedají neviditelné osoby. Jediní viditelní, Stařenka a Stařeček, s nimi vedou rozhovor. Hru uzavírá příchod Řečníka, jehož úkolem má být předání Stařečkova poselství o smyslu života.

Později Ionesco došel k názoru, že svět je plný utrpení a fanatismu, proto se v jeho hrách objevuje tragická a bezradná vize světa. Svět se pro něj stal jakýmsi gigantickým strojem, který ničí člověka a z tohoto stavu je jediným východiskem humor. To ho vedlo k tvorbě tzv. „antiher“ a absurdnímu dramatu. Tato díla je třeba chápat jako memento proti osamění, ale i politické zvůli.

Dramata 
 Plešatá zpěvačka – 1950, česky 1964
 Pozdravy – 1950
 Budoucnost je ve vejcích čili Všeho je třeba ke stvoření světa – 1951
 Lekce – 1951
 Židle – 1952
 Oběti povinností – 1953
 Amadeus aneb Jak se ho zbavit – 1954
 Jakub aneb Podrobení – 1954
 Nový nájemník – 1955
 Kuba neboli podrobení – 1955
 Budoucnost je ve vejcích – 1957
 Improvizace Almy neboli Pastýřův chameleon – 1958, česky 1964
 Scéna ve čtyřech – 1959
 Nenajatý vrah – 1959, česky 1964
 Nosorožci – 1959, česká premiéra 1960
 Král umírá – 1962, česky 1964
 Chodec vzduchem – 1963
 Hlad a žízeň 1964, česká premiéra 1968
 Vybíjená – 1970
 Macbett – 1972, česká premiéra 1991
 Tenhle strašný bordel! – 1973
 Cesta k mrtvým – 1980

Romány a povídky 
 Fotografie plukovníka – sbírka povídek, 1962
 Samotář – román, 1973

Eseje, publicistika, deníky, rozhovory 
 Střípky deníku – 1967, česky 1997
 Minulá přítomnost, přítomná minulost - 1968
 Protijedy – 1977
 Mezi životem a snem – 1996

Odkazy

Reference

Související články 
 Absurdní drama
 Rumunská literatura
 Francouzská literatura
 Seznam francouzských spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 
 Archiv článků o Ionescovi v The New York Times
 Životopis, výňatky ze tří dramat 
 Heslo na Britannice
 Rozhovor s Ionescem z roku 1961; francouzsky, anglické titulky 

Francouzští básníci
Francouzští dramatici
Členové Francouzské akademie
Rumunští dramatici
Rumunští básníci
Narození v roce 1912
Úmrtí v roce 1994
Muži
Pohřbení na hřbitově Montparnasse
Patafyzici
Narození v roce 1909
Narození 26. listopadu
Úmrtí 28. března
Narození ve Slatině (rumunské město)
Spisovatelé absurdní tvorby