Palau-solità i Plegamans

Palau-solità i Plegamans és un municipi de Catalunya situat a la comarca del Vallès Occidental, format per les antigues parròquies de Plegamans i Palau-solità, que el 1698 sol·licitaren una casa del comú. Del 1939 a l'any 2000 s'anomenà Palau de Plegamans. Anteriorment, el nom amb què es coneixia el poble era, senzillament, Palau-solità.

Geografia 
 Llista de topònims de Palau-solità i Plegamans (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

El municipi és fronterer amb la comarca del Vallès Oriental. Limita al nord amb Caldes de Montbui i Lliçà d'Amunt, a l'est amb Lliçà de Vall i amb dos enclavaments històrics de Montcada i Reixac i Parets del Vallès, al sud amb Mollet del Vallès i Santa Perpètua de Mogoda i a l'oest amb Polinyà i Sentmenat.

El municipi té una extensió de 15,06 km² i es troba a una altitud de 140 metres sobre el nivell del mar. Geològicament està situat entre la regió muntanyenca litoral i la prelitoral, en la denominada depressió del Vallès-Penedès, configurant un territori bàsicament pla en la seva part central i amb petites serres que s'estenen en direcció nord-sud en els extrems del territori. En la seva part central i en la mateixa direcció que les serres, flueix la riera de Caldes, a la que desemboquen la riera de Sentmenat i el torrent de Can Duran.

Història 
Palau-solità i Plegamans està format històricament per dos nuclis de població o dues parròquies, d'una banda, Palau-solità i per un altre Plegamans. El topònim de Palau-solità i Plegamans ja es troba en el Cartolari del Monestir de Sant Cugat, l'any 955 i el de Plegamans l'any 962.

Ramon Berenguer IV (1113-1162) va establir les Universitats (actuals municipis), cosa que va motivar que a poc a poc les Parròquies (unitat administrativa eclesiàstica) s'anessin ajuntant per formar una Universitats o Comú (nom que encara perdura a Andorra per designar els municipis), com va passar en aquest poble, encara que no hi ha constància documental del nomenament de Batlle de “Palau solità i Plegamans” fins a l'any 1440.

No va ser fins a l'any 1698 que el Consell del Comú (òrgan rector de la Universitat o Comú) de Palau-solità i Plegamans que va prendre la decisió d'adquirir una casa per reunir-se (que seria la Casa del Comú, el que actualment anomenem com a Ajuntament).

Així, el nom del municipi està format pels noms del lloc de les dues Parròquies (Palau-solità per banda i Plegamans per l'altre), els quals es van mantenir al llarg dels anys amb petites variacions. No és fins a l'any 1939, just finalitzada la Guerra Civil, concretament el 5 de març, que el president de la “Comissió Gestora de l'Ajuntament”, Don Bartolomé Soler, va proposar “en un breu i eloqüent discurs” (tal com consta en les actes municipals) la refosa de les dues parròquies (Palau-solità una, i Plegamans l'altra), ja que “només portava a crear picabaralles entre els veïns i entorpir la tasca del municipi”, així proposa que la població passi a nomenar-se Palau de Plegamans. Els membres d'aquesta “comissió gestora” després d'una “raonada discussió” donen la conformitat a la proposta. El 22 d'agost d'aquest mateix any el nou nom del municipi es fa oficial.

No va ser fins al 23 de desembre de 1999, seixanta anys després, que el consistori va decidir recuperar el nom històric de la població. I es decideix recuperar els dos topònims seguint les indicacions del “Institut d'Estudis Catalans”. Aquesta institució proposa: “…recuperar el nom de Palau-solità, ja que la preposició “de” a Palau de Plegamans connota una dependència o submissió a Plegamans, quan mai ha estat així i d'altra banda la normativa del guió Palau-solità, lliga sense unir els dos antics topònims alhora que la conjunció copulativa “i” a Palau-solità i Plegamans".

Escut i bandera 
L'actual escut de Palau-solità i Plegamans és un escut heràldic que fou aprovat pel Ple de l'Ajuntament de Palau-solità i Plegamans el 7 d'octubre del 1997. És un escut caironat truncat amb un primer d'or, quatre pals de gules, i ressaltant sobre el tot un palau d'argent obert somat d'una pala de sable; 2n de gules, una mà d'argent, i la bordura dentada d'argent. Per timbre una corona mural de poble. L'escut representa els dos pobles que es van unir per crear el poble actual, Palau-solità representat pel castell blanc amb una pala negre a sobre i una senyera al fons i Plegamans representat amb la mà blanca en fons vermell.

La bandera de Palau-solità i Plegamans és una bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor, vertical, blanca i vermella, amb la pala negra de l'escut al centre de la meitat blanca, i la mà blanca del mateix escut al centre de la meitat vermella, ambdues figures d'altura 4/6 de la del drap. Fou aprovada el 1998 i publicada al DOGC el 6 d'abril de 1999.

Patrimoni: Llocs d'interès

Castell de Plegamans 

Situat al capdamunt del turó de Plegamans, el Castell de Plegamans ha tingut un pes important en la història del municipi, la comarca i el país. La seva construcció data d'entre el segle X i el XV dependent de la zona del castell. El membre més destacat de la família, i propietari del mateix edifici, va ser Ramon de Plegamans, veguer i batlle de la ciutat de Barcelona. És un dels símbols principals del municipi.

Casa Folch i Torres 
Casa d'estiueig que va pertànyer al escriptor Josep Maria Folch i Torres. Va ser construïda durant l'any 1922 amb una clara vessant noucentista, i posteriorment a l'any 1925 es va fer la torre annexa. L'Ajuntament li atorga la distinció de BCIL l'any 2008, i des de llavors s'han portat a terme diferents obres de millora.

Església Parroquial de Santa Maria de Palau-solità 
Al  es va afegir l'església de Santa Maria de Palau-solità (declarada Bé Cultural d'Interès Local) al nucli històric, esdevenint tota la seva pròxima rodalia una sagrera, és a dir, aquell espai sota jurisdicció directa de la parròquia i lloc de referència social, conservant-ne la denominació fins avui dia. Actualment, el nucli vell de la parròquia de Santa Maria de Palau-solità està format per uns petits grups de cases, la parròquia, el cementiri i una petita i plàcida plaça, constituint un bucòlic racó de pau. L'església de Santa Maria de Palau-solità és originàriament d'estil romànic però amb evidents posteriors transformacions. El campanar actual és del . A l'interior s'hi conserva un retaule gòtic del  atribuït al mestre d'Artés.

Casa Consistorial 
L'edifici data d'aproximadament el segle XVII, tot i que va ser totalment reformat l'any 1868 degut a la precària situació que presentava. L'ús original va ser de Casa del Comú, però va funcionar com a hostal durant molts anys. També ha tingut ús com a escola en la part dels baixos. La façana nord fou remodelada per l'arquitecte modernista-noucentista Antoni Falguera i Sivilla, a principis del .

Comanda de Palau Solità o Palau del Vallès 
Comanda de Palau Solità o Palau del Vallès (en la documentació del Temple de l'Arxiu del Gran Priorat, avui a l'ACA), és el nom de la comanda que tingué la seu a l'actual mas de Santa Magdalena. Fou una les més importants de Catalunya que, juntament amb la de Barcelona formaren una comanda bicèfala. El 1949 va ser declarada com a Bé Cultural d'Interès Nacional.

Església de Sant Genís 

L'antiga església de Plegamans estava situada, fins a l'any 1936, en un altre indret, al costat de can Gordi. L'edifici actual va ser construït entre 1942 i 1944. La façana s'obre amb una gran rosassa, feta l'any 1955, època en la qual Jaume Busquets va pintar els frescos de l'absis. El campanar es va alçar l'any 1992 i el porxo d'entrada el 1998.

Capella de Sant Genís. Antic conjunt parroquial de Plegamans

Masia Can Falguera (Palau-solità i Plegamans) 
La Masia de Can Falguera és un edifici que va pertànyer a la família Falguera, llinatge que consta en els cens realitzats per maridatge a la parroquià de Sant Genís de Plegamans al segle XVI. El disseny és característic de la tipologia primegènia catalana. Una de les remodelacions més importants es va produir l'any 1920 quan un dels propietaris, Josep Maria Falguera, va contraure matrimoni i va modificar la façana amb motius modernistes i noucentistes.

Can Cortès 

Can Cortès és una masia del segle XVII, modificada al , que conserva finestrals de tradició gòtica i renaixentista. Un d'ells mostra un escut i la data de 1678. Va ser remodelada per darrer cop entre els anys 1990 i 1992. Actualment allotja la Casa de Cultura (que compren el Museu Parroquial, la Biblioteca Municipal i un auditori).

Hostal del Fum 
És un recinte tancat de 35.000 metres quadrats amb vegetació autòctona: pins, alzines, pollancres i arbres de ribera, entre els que hi creix una gran varietat de plantes com la farigola, l'alfàbrega, el romaní i altres espècies aromàtiques pròpies de la vegetació mediterrània. Al Parc hi ha diverses escultures i un circuit complet de ferrocarril en miniatura, amb una completa estació. També s'hi troba la Masia de l'Hostal del Fum. Aquesta masia era un antic hostal per allotjar els traginers i viatgers que anaven cap a Barcelona.

Sindicat Agrícola 

El Sindicat Agrícola va ser fundat l'any 1916 amb la intenció de facilitar als pagesos l'adquisició d'adobs a bon preu i aconseguir facilitats de pagament. Gràcies al moviment econòmic el Sindicat va arribar fins i tot a tenir una “Caja Rural”. Va funcionar com una cooperativa agrícola fins a l'any 2013 i actualment es troba en desús.

Passeig de la Carrerada 

El passeig de la Carrerada, urbanitzat en la dècada de 1910, és un dels principals eixos cívics de la ciutat i concentra varis equipaments públics, com les Escoles Velles, un edifici racionalista construït per la Generalitat de Catalunya durant el període republicà, segons el projecte dels arquitectes Josep Torres i Clavé i Josep Lluís Sert i López, membres del moviment arquitectònic GATCPAC; la seu de la Policia Local i el Jutgat de Pau, obra de 2011 de Mizien arquitectura i el Poliesportiu Municipal.

Altres 

 Can Carreter
 Can Duran
 Can Miqueló
 Can Torrents
 Can Riera
 Can Cladelles
 Can Cerdà
 Església Parroquial de Santa Maria de Palau-solità
 Església de Sant Genís
 Comanda templera de Santa Magdalena

 Can Falguera
 Bòbila de Can Duran
 Escoles velles
 Ca l'Aiguader
 Can Maiol
 Can Malla
 Masia del Forn de Vidre i Capella
 Ca l'Oromí
 Ca n'Estudis
 Font de Sant Roc

 Ca n'Arimon
 Font de Can Pujol
 Can Marxant
 Can Puigoriol
 Can Sords
 Can Padró
 Menhir de la Pedra Llarga
 Monòlit de Can Tarragona
 Cal Pansa

Cultura i Societat

Educació 
El municipi compta amb diversos centres d'ensenyament, fins un total d'onze, des de llar d'infants fins a batxillerat i formació professional.

Educació infantil i primària 
En l'actualitat hi ha dues escoles infantils públiques, l'escola bressol el sol i l'escola bressol el patufet. Existeix també una escola bressol privada, la Moixaina. Per altra banda, existeixen quatre escoles de primària públiques (Escola Can Cladellas, Escola Can Periquet, Escola Josep M.Folch i Torres i Escola Palau) i una de concertada (Escola Marinada).

Educació secundària 
Disposa de dos instituts públics, l'Institut Ramon Casas i Carbó i Can Periquet, i un de concertat, l'Institut Marinada.

Escola d'adults 
Actualment existeix una escola d'adults municipal. Entre la seva oferta educativa trobem, entre d'altres, el graduat en educació secundària, el certificat de català, d'anglès i ensenyament instrumental.

Centres mèdics 
L'únic centre d'atenció primària (CAP) que hi ha al terme municipal està situat a prop del polígon de Can Cortés Nord.

Entitats del municipi 

 Colla de Geganters i Grallers de Palau-Solità i Plegamans
 Associació Amics de la Música Clàssica
 Associació Cultural Quatre Pins
 Societat Coral la Unió dels Cors de Clavé
 Fundació Folch i Torres [1]
 Colla de Ball de Gitanes
 Grup de Teatre la Gresca
 Escola Municipal de Música
 Estadal del Roser
 Esplai el Botó
 Agrupació Sardanista
 Associació local La Xarxa
 Associació Club de Rol Scolfling
 Associació PAH Palau
 Associació Juvenil Sector Friki
 Associació Juvenil ColorRain
 Associació Cultural Palau Medieval
 Patronat de Sant Isidre i Joventut del Patronat
 Casa de Andalucía
 Associació Cultural Amics del Ferrocarril - Tren de Palau
 Taller d'Arts Teatrals Teia Moner
 Associació Revetlla de Sant Pere
 Associació Teatral Farrigo-Farrago
 Associació Dones per les Dones
 Associació cívica i social Camí Reial Palau Solidari-ONGD
 Associació Pessebrista de Palau-solità i Plegamans
 Associació Tallers de les Arts

Esports 
L'entitat esportiva més rellevant és l'Hoquei Club Palau de Plegamans que juga al Pavelló Municipal Maria Víctor en la categoria d'absoluta. Actualment l'equip disputa a la OK Lliga Femenina (1a Divisió) espanyola. Altres entitats esportives rellevants de la vila són l'Atlètic Club Bàsquet de Palau de Plegamans, el Club Esportiu de Futbol Sala, el Futbol Club de Palau-solità i Plegamans, el Patinatge Artístic Palau i el club d'ultimate frisbee Flying Squirrels.

Dues són les equipacions esportives principals, que son el Pavelló Municipal Maria Víctor i el Camp Municipal de Futbol Francesc Serracanta.

Festes locals 
Les festes típiques i tradicionals de Palau-solità i Plegamans són la Festa Major i el Mercat Medieval.
 La Festa Major té lloc anualment a finals del mes d'agost, entre el dia 25 i el 30 d'aquest mes.
 El Mercat Medieval és un dels esdeveniments més importants del municipi, amb una afluència mitjana de 30.000 persones i un cert renom a la comarca. La primera edició va tenir lloc l'any 2002 i la ubicació utilitzada des d'aleshores és el Castell de Plegamans. Se celebra entre els mesos d'abril i maig sempre en cap de setmana.

Infraestructures

Carretera 
Pel que fa al transport terrestre, Palau-solità i Plegamans està comunicat originàriament amb Barcelona a través de la C-33 (fins a la sortida 1) i posteriorment amb l'enllaç a la C-59 (que travessa el centre del municipi). L'alternativa sense peatges és la C-17, que també enllaça amb la C-59. La C-59 és una carretera que comunica les comarques del Vallès Oriental, Vallès Occidental i Moianes a través de municipis com l'Estany, Moià o Caldes de Montbui. A través de l'AP-7 també es pot arribar si s'agafa la sortida número 17, que enllaça amb la C-59.

Una altra via que passa pel municipi i connecta amb altres poblacions de la rodalia és la C-155, que comunica Sabadell amb Granollers.

Transport públic 
Es pot arribar a Palau-solità i Plegamans amb diferents línies interurbanes operades per l'empresa Sagalés. Aquestes línies connecten amb municipis com Caldes de Montbui, Mollet del Vallès, Sabadell, Sant Feliu de Codines, Montcada i Reixac, Santa Perpètua de Mogoda i Sentmenat, entre d'altres.

Pel que fa l'autobús urbà, compta amb una sola línia (línia 296) que uneix diversos barris entre si i amb el centre del municipi, fent parades a equipaments i centres d'ensenyament. L'empresa que ofereix aquests serveis és Sagalés.

Política 
En les primeres eleccions democràtiques després del franquisme, fou escollit primer alcalde del municipi Joan Payola Riera (CIU). Fins a l'any 1991, va esser alcalde, moment en el qual va ser substituït per M. Àngels Padro i Ruiz. En les eleccions municipals de 1995, i després de 16 anys ininterromputs d'alcaldies convergents, va aconseguir l'alcaldia el PSC amb Teresa Padros Casañas al capdavant. Padrós va mantenir-se com a alcaldessa durant 24 anys, amb l'excepció de la legislatura 2007-2011. Finalment, en les eleccions municipals de 2019, ERC va obtenir la alcaldia per primera vegada des de la transició, proclamant-se el senyor Oriol Lozano Rocabruna com a alcalde.

Alcaldes/esses des de les eleccions de 1979 
Article principal: Llista d'alcaldes i alcaldesses de Palau-solità i Plegamans

Darreres eleccions municipals

Geografia 
Palau-solità i Plegamans se situa a l'extrem est de la comarca del Vallès Occidental, fent frontera amb poblacions del Vallès Oriental com Caldes de Montbui, Lliçà d'Amunt, Mollet del Vallés i Lliçà de Vall. També té frontera al sud amb Santa Perpètua de Mogoda i a l'oest amb Polinyà i Sentmenat. Es troba a una distància d'aproximadament vint i cinc quilometres de Barcelona.

El municipi ocupa 15,06 km² i té una densitat de població de 972,75 hab./km². L'altitud de la ciutat és d'uns 140 metres.

Està situat entre la regió muntanyosa del litoral i el prelitoral; en la denominada depressió del Vallès-Penedès, configurant un territori bàsicament pla en la seva part central i amb petites serres que s'estenen en direcció nord-sud en els extrems del territori. La riera de Caldes, en la qual conflueixen la riera de Sentmenat i el torrent de Can Duran, passa a través de l'oest del municipi al llarg de 6 quilometres, separant el nucli de Palau-solità del de Plegamans.

L'estructura territorial de Palau-Solità i Plegamans es troba a la fossa tectònica del Vallès-Penedès, la qual està delimitada al nord i al sud per falles que determinen els aixecaments de la serra prelitoral i litoral.

Clima 
El clima de Palau-Solità i Plegamans és del tipus mediterrani. Normalment les temperatures a l'estiu no sobrepassen els 35º i a l'hivern no baixen més de -3 º. No obstant això, en tractar-se d'un municipi situat a prop del mar Mediterrani, la humitat és molt alta, un 95% de màxima humitat i un 25% de mínima. La conseqüència és que la sensació tèrmica ha rondat també entre els -3 º de mínima i els 35 º de màxima.

La precipitació mitjana és d'uns 600 mm l'any, sent l'estació més plujosa la tardor i sent els mesos de setembre i octubre els mesos més plujosos. El mar escalfat per les temperatures de l'estiu combinades amb els vents de llevant provoquen pluges intenses des de finals de setembre fins a principis de novembre. Aquest és un tret característic de tota la zona est de la península Ibèrica. Durant l'any hi ha, aproximadament, 77 dies de pluja, així com 5 dies de neu. Les estacions en què menys plou són l'hivern i l'estiu.

Divisió administrativa 
El municipi està dividit en dotze barris que funcionen com a divisions territorials.

 Can Cortès i la Pedra Llarga
 Can Falguera-Els turons
 Can Maiol
 Can Parera i Can Valls
 Can Riera
 El Carrer de Baix

 El Carrer de Dalt, la Pineda i la Plana de l'Alzina
 El Castell i la Tenda Nova
 La Sagrera
 La Serra
 Montjuïc
 Polígon Industrial Riera de Caldes

Quant a les seccions electorals, trobem les següents divisions:

 Secció 001 - Centre Recreatiu
 Secció 002 - Escola Can Cladellas
 Secció 003 - Centre Cívic
 Secció 004 - Escola Ceip Palau

 Secció 005 - Centre recreatiu
 Secció 006 - IES Can Periquet
 Secció 007 - Masia Can Falguera
 Secció 008 - IES Ramon Casas

Demografia 
Un dels factors claus per explicar l'enorme creixement que va experimentar Palau-solità i Plegamans durant finals del  i principis del XXI va ser la immigració, sobretot de moltes famílies que tenien una segona residencia al municipi i van establir-se de forma permanent. Durant el període dels anys 70 i principis del 2000 la xifra d'habitants es va multiplicar per quatre. Cal destacar també el sorgiment de nous polígons industrials que van portar moltes empreses i amb elles més població. La majoria de nouvinguts provenien de diferents zones de l'Estat Espanyol, sobretot d'Andalusia, d'Extremadura i de Múrcia. La població de la ciutat ha augmentat també en diversos milers els darrers anys, amb l'augment d'immigració extracomunitària a Catalunya.

Persones il·lustres que van fer vida a Palau 
 Maria Víctor
 Ramon Folch i Camarasa
 Manuel Zorrilla i Giné

Vegeu també 
 Llista de monuments de Palau-solità i Plegamans
 Plegamans

Referències

Enllaços externs 
 Pagina web de l'Ajuntament
 Informació de la Generalitat de Catalunya
 Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya