Vlastimil Novobilský

Vlastimil Novobilský (15. února 1935 Melč – 11. února 2021 Ústí nad Labem) byl český chemik, pedagog a esperantista, zakladatel a v letech 1995–2001 druhý rektor Univerzity Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem.

Život

Rodina 
Byl synem Jaroslava Novobilského (14. října 1903 – 7. května 1942), který byl aktivním bojovníkem proti fašismu za druhé světové války a byl popraven nacisty v koncentračním táboře Mauthausen.

Vzdělání 
Vlastimil Novobilský v letech 1946–1953 absolvoval gymnázium v Opavě a v letech 1953-1958 Matematicko-fyzikální fakultu Univerzity Karlovy v Praze, obor fyzikální chemie (diplomová práce: Destrukce polychloroprenu utrazvukem). V letech 1961–1964 byl interním aspirantem ministerstva chemického průmyslu (kandidátská disertační práce: Studium distribuce dvojmocného a trojmocného železa mezi tuhou a kapalnou fází při krystalizaci síranu amonného z vodných roztoků) na Vysoké škole chemicko-technologické (katedra fyzikální chemie, Praha).

Zaměstnání 
V letech 1958–1968 pracoval ve Výzkumném ústavu anorganické chemie v Ústí nad Labem, v letech 1968–1991 působil na Pedagogické fakultě v Ústí nad Labem (děkanem v letech 1990–1991), dále na Univerzitě Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem, kterou pomáhal zakládat (rektorem v letech 1995–2001).

Pedagogická a řídící činnost 
 1968-1978 – odborný asistent katedry chemie Pedagogické fakulty v Ústí nad Labem
 1972-1990 – vedoucí katedry chemie Pedagogické fakulty v Ústí n. L.
 1990-1991 – děkan Pedagogické fakulty v Ústí n. L., předseda její vědecké rady, předseda přípravného výboru pro založení Univerzity J. E. Purkyně v Ústí nad Labem
 1994-1995 – vedoucí katedry chemie Pedagogické fakulty v Ústí n. L.
 1995-2001 – rektor Univerzity J. E. Purkyně v Ústí nad Labem, předseda její vědecké rady

Dílo

Odborná činnost 
Aplikace spektroskopických metod pro stanovení stopových nečistot v průmyslových produktech. Anorganické sloučeniny fosforu (výzkum vlastností chlorcyklofosfazenů, bromcyklofosfazenů a aminocyklofosfazenů, chromatografická detekce trimerních, tetramerních a vyšších dusíkofosforečných polymerů, průzkum vlastností těchto látek jako retardérů hoření aj.). Vliv obsahu cizorodých látek na životní prostředí metodou atomové absorpční spektrometrie, vysokoúčinné kapalinové chromatografie aj. Člen přípravného výboru mezinárodního sympozia o sloučeninách fosforu v Praze (1970), vědecký tajemník „Symposium of Inorganic Phosphorus Compounds“ (IUPAC, 1974, Praha), účastník  řady domácích a zahraničních kongresů a konferencí.

Publikační činnost 
Publikoval čtyři desítky odborných chemických prací v ČSSR a v ČR, 14 prací v zahraničí, 19 prací z didaktiky chemie, 22 výzkumných zpráv. Přednesl 14 odborných přednášek na domácích konferencích a kongresech, 11 přednášek v zahraničí. Vedl 13 diplomových prací a 22 prací studentské vědecké a odborné činnosti. Doma i v zahraničí uveřejnil řadu článků a přednesl přednášky např. na téma: „J.A.Komenský – Comenius“, „Problémy interlingvistiky“ aj.

Esperantská činnost 
V roce 1996 byl rektorem „kongresové univerzity“ v rámci Světového kongresu esperanta v Praze. Ve svém díle se zabýval propagací esperanta. Je autorem díla Skizo pri la esperanta literaturo, spolupracoval na díle Ivo Lapenny Esperanto en perspektivo. Dále je autorem šesti publikací a studií o J. A. Komenském. Spolu se Ing. Zdeňkem Pluhařem působil jako redaktor sbírek přednášek a referátů z konferencí a seminářů SAEST (Seminářů pro užití esperanta ve vědě a technice). V roce 2006 vyšel v nakladatelství KAVA-PECH pod názvem Taglibro de mia frato („Deník mého bratra“) esperantský překlad deníku židovského chlapce Petra Ginze, jehož český originál už dříve vydala Petrova sestra Chava Pressburgerová. Do esperanta jej přeložil spolu se svou manželkou Věrou právě Vlastimil Novobilský, který v prostředí poválečného pražského esperantského klubu osobně poznal Petrova otce Otu. Jeho tchán Jiří Kořínek byl významným českým esperantistou.

Studijní a přednáškové pobyty 
 1966 – Ústav makromolekulární chemie AV, Praha
 1967 – roční studijní pobyt na Univerzitě Heidelberg, NSR, v rámci Alexander von Humboldt-Stiftung (Prof. Dr. Ekkehard Fluck)
 1975 – Ústav organické chemie AV SSSR, Moskva (prof. Dr. A. V.Giljarov)
 1975 – Ústav anorganické chemie AV LSSR, Riga (akademik Ju. Bankovskij)
 1977 – Vysoká škola pedagogická, Nyiregyháza, Maďarsko
 1981 – Duke University, Durham, North Caroline, USA
 1988 – Vysoká škola pedagogická, Częstochowa, Polsko
 1992 – Vysoká škola pedagogická Freiburg, SRN
 1996 – State University of New York, Cortland, USA
 1996 – Kingston Polytechnic, Kingston, Velká Británie
 1997 – Universität Dortmund, Německo

Politická činnost 
V roce 1998 kandidoval jako nezávislý za Čtyřkoalici do senátu v obvodě Ústí nad Labem. Trvale nestraník.

Členství ve společnostech 
 Česká společnost chemická
 Mezinárodní akademie věd se sídlem v San Marino
 člen korespondent vědecké společnosti Die Physikalisch-Medizinische Sozietät (Univerzita Erlangen, Německo)
 Česká konference rektorů (1995–2001)
 Česká komise pro UNESCO, Praha
 Vědecká rada Univerzity J. E. Purkyně v Ústí n. L. (předseda, 1995–2001)
 Světový esperantský svaz

Odkazy

Reference

Literatura 
 Vlastní životopis V. Novobilského
 Činnost V. Novobilského v esperantském hnutí

Čeští chemici
Čeští esperantisté
Čeští spisovatelé
Narození v roce 1935
Úmrtí v roce 2021
Narození 15. února
Úmrtí 11. února
Muži
Rektoři Univerzity Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem
Čeští profesoři chemie
Absolventi Matematicko-fyzikální fakulty Univerzity Karlovy