Rudolf Medek

Rudolf Medek (8. ledna 1890 Hradec Králové – 22. srpna 1940 Praha) byl český spisovatel a voják.

Život

Mládí 
Narodil se v rodině královéhradeckého obuvníka Václava Medka a jeho manželky Marie, rozené Špatenkové.
Vystudoval učitelský ústav v Hradci Králové a v letech 1909–1914 učil na školách v okrese. Měl šest sourozenců, bratr Jaroslav Medek (1893–1971) byl autorem románů z 1. světové války.

V legiích 
V roce 1914 byl povolán do armády a absolvoval důstojnický kurs. V první světové válce byl nasazen na ruské frontě a o Vánocích 1915 přešel k Rusům. Po pobytu v zajateckých táborech vstoupil do československých legií v Rusku. Účastnil se bitvy u Zborova, po ní doprovázel v Rusku T. G. Masaryka a v letech 1917–1918 byl redaktorem časopisu Československý voják. S legiemi se zúčastnil cesty Sibiří a v roce 1919 byl členem delegace s vojensko-politickým posláním do USA a Francie. Do 31. prosince 1919 dosáhl hodnosti podplukovníka.

Po návratu do vlasti 
Po návratu do Československa se ve službách československé armády stal plukovníkem, v dubnu 1931 byl povýšen na brigádního generála.

Roku 1919 mu britský král udělil Řád za vynikající službu (Distinguished Service Order), ve Francii získal Řád čestné legie; tato vyznamenání po Mnichovské dohodě vrátil.

V letech 1920–1929 byl ředitelem Památníku odboje a v letech 1929–1939 a po jeho sloučení s dalšími institucemi do Památníku národního osvobození se stal jeho ředitelem. Od roku 1929 se angažoval i politicky, ale jen jako nestraník (jako voják nemohl být totiž členem žádné politické strany).

Polemika v době insigniády 
Dne 27. listopadu 1934 (zveřejněno o den později) vydala skupina českých spisovatelů (mezi kterými byl i Karel Čapek) prohlášení, ve kterých odsuzovali protiněmecké manifestace českých studentů v době tzv. insigniády; tyto útoky nazvali fašistickými. Rudolf Medek na to reagoval 29. listopadu otevřeným dopisem Karlu Čapkovi. V něm se zastával násilně demonstrujících českých studentů a poukázal na původce – německé studenty, kteří obsadili Karolinum a byli odtamtud českými studenty vyhnáni. V závěru použil emotivní prohlášení „Věru, nechtěl bych vidět ten obraz, kdy Karel Čapek, S. K. Neuman [sic] a A. M. Tilschová, spolu s Jindřichem Vodákem a Vítězslavem Nezvalem cvičí ‚klencáky‘ v nějakém koncentračním táboře.“

Tento dopis a zejména citovaná věta vyvolaly ostré polemiky, během kterých byl Medek účelově označován za zastánce fašismu. Sám Medek později charakterizoval svou poznámku jako ironickou a žertovnou, na svém postoji však trval a prohlášení spisovatelů označil jako bolševické a polobolševické fráze. Tato polemika dovedla Medka až k tomu, že v období tzv. Druhé republiky usiloval o revizi tradic meziválečné demokratické kultury.

Po zániku Československa 
6. května 1939 vystoupil s hlavním, silně vlastenecky laděným projevem při pohřbu Karla Hynka Máchy na Vyšehradě. Již v květnu 1939 ale začaly být na základě příkazu ministerstva školství a osvěty prověřovány knihy ve školních knihovnách a "závadné", mezi nimi i knihy Rudolfa Medka, vyřazovány. 27. března 1940 vydalo kulturní oddělení Tiskového odboru předsednictva ministerské rady dodatek k Seznamu škodlivého a nežádoucího písemnictví, podle kterého bylo třeba všechny knihy seznamu vyloučit z oběhu. Mezi 367 tituly tohoto dodatku se ocitla legionářská díla Rudolfa Medka, ve společnosti vybraných děl autorů jako Karel Čapek, Viktor Dyk, Karel Havlíček Borovský či Vítězslav Nezval.

Zemřel v srpnu 1940 na zánět pobřišnice a byl pohřben na Olšanských hřbitovech.

Rodina 
Jeho manželkou se stala dcera malíře Antonína Slavíčka Eva (1895–1953). Měli spolu dva syny: novináře Ivana Medka (1925–2010) a malíře Mikuláše Medka (1926–1974). Dcera Eva (1921–1924) zemřela předčasně. Po roce 1929 žila rodina ve služebním bytě v Památníku národního osvobození.

Citát

Dílo

Básně 
Jeho prvotní básnická tvorba odpovídala symbolismu, uplatňovanému v Moderní revue (ve které též publikoval):
 Půlnoc bohů – 1912,
 Prsten – 1914.

Legionářská literatura 
Po první světové válce byl ovlivněn svou působností v legiích. Činnost legionářů oslavoval, jeho dílo po roce 1948 v socialistickém Československu nevycházelo.

 Svatý Václav – 1918, báseň ze Sibiře, zveřejněná později v knize "Medvídci presidenta Masaryka"
 Lví srdce – 1919, básnická sbírka oslavující legie 
 Zborov – poprvé vyšlo samostatně v Čeljabinsku 1918; později báseň součástí sbírky Lví srdce , jejíž zhudebnění pro sbor od Rudolfa Karla vyšlo tiskem roku 1927 .
 Ohnivý drak – 1921, kronika posledních let monarchie, vypuknutí války a první dezerce na frontě.
 Veliké dny – 1923, zobrazuje vznik legií až po bitvu u Zborova. 
 Ostrov v bouři – 1925, ukazuje zmatky na Ukrajině při říjnové revoluci. 
 Mohutný sen – 1926, líčí účinkování legií na severu (Zborov) a jejich probíjení na východ (Vladivostok). 
 Za domovinu – 1926, přibližuje mládeži působení legií na frontách I. světové války ve formě povídek.
 Anabase – 1927, poslední měsíce na Dálném východě. 
 Medvídci presidenta Masaryka  – 1927, vázaná kniha legionářských povídek pro mládež
 Plukovník Švec – 1928, divadelní hra o třech dějstvích o veliteli (Penza, Kazaň, Aksakovo), který se zastřelí, aby zastavil rozpad morálky.
 Legenda o Barabášovi – 1932, román, který je obdobou Dona Quijota. Hlavní postavou je zde kapitán Barabáš a jeho sluha, román někdy bývá chápán jako polemika s Haškovým Švejkem.
 O našich legionářích, dětech a zvířátkách na Sibiři – 1923, vyprávění vlastních vzpomínek pro děti

 Filmografie 
 Za československý stát(1928, režie Vladimír Studecký, role generála)
 Zborov (1938, režie Jan Alfred Holman a Jiří Slavíček, autor námětu)
 Plukovník Švec (1929, režie Svatopluk Innemann, hlavní role Bedřich Karen, autor námětu – dle div. hry a románu) Plukovník Švec, román Mohutný sen/4. Část kroniky Anabaze a kniha Za svobodu [39]
 Ohnivý drak'' (1925, režie Robert Zdráhal, autor námětu a scénáře)

Překlady 
 V sezóně 1927/1928 uvedlo Národní divadlo operu Sadko v Medkově překladu (spolu s Ferdinandem Pujmanem).

Dílo v elektronické monografii

Vyznamenání

Posmrtná připomínka 
Památku Rudolfa Medka jako ředitele Památníku osvobození připomíná jeho busta a pamětní deska, umístěné ve vstupní hale Armádního muzea Žižkov.

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 
 
 
 
 
 PRECLÍK, Vratislav: T.G. Masaryk a jeho legionáři, in ČAS, časopis Masarykova demokratického hnutí, číslo 97, s. 4–8, ročník XX., leden-březen 2012, ISSN 1210-1648.

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1900–1945
 Československé legie

Externí odkazy 
 
 
 
 
 valka.cz, Medek Rudolf, generál
 Valka.cz, gen. Rudolf Medek

Čeští generálové
Českoslovenští generálové
Českoslovenští legionáři
Čeští romanopisci
Čeští básníci
Čeští političtí spisovatelé
Držitelé Československé medaile Vítězství
Legionářská literatura
Nositelé Řádu svaté Anny
Nositelé Řádu svatého Vladimíra
Nositelé Řádu svatého Stanislava
Nositelé Řádu svatého Jiří (Rusko)
Nositelé Československého válečného kříže 1914–1918
Nositelé Řádu sokola
Nositelé Řádu za vynikající službu
Držitelé Československé revoluční medaile
Rytíři Řádu čestné legie
Komandéři Řádu čestné legie
Nositelé Řádu svatého Sávy
Komtuři Řádu koruny (Belgie)
Narození 8. ledna
Narození v roce 1890
Narození v Hradci Králové
Úmrtí v roce 1940
Úmrtí 22. srpna
Úmrtí v Praze
Pohřbení na Olšanech
Muži