Émile Zola

Émile Zola (2. dubna 1840 Paříž – 29. září 1902 Paříž) byl francouzský spisovatel, představitel naturalismu.

Život 
Émile Zola se narodil v Paříži roku 1840. Jeho otec, François Zola (původně Francesco Zola), byl italský inženýr, narozen v Benátkách roku 1795. Jeho matka, Émilie Aubert, byla Francouzka. Když Émilovi byly 3 roky, s rodinou se přestěhovali do jižní Francie, zde Zolův otec začal pracovat na stavbě zavodňovacího kanálu, který měl svést říční vodu k městečku Aix-en-Provence. Otec o čtyři roky později, roku 1847, náhle zemřel. V roce 1858 se Zola přestěhoval zpět do Paříže, kde se znovu setkal se svým kamarádem z dětství, Paulem Cézannem.

Po neúspěšném studiu odešel pracovat do nakladatelství Hachette, kde okolo sebe soustředil skupinu mladých romanopisců – tzv. médanská skupina. Svými pokrokovými názory měl velkou zásluhu na liberalizaci politického života ve Francii. Významně se angažoval zejména v Dreyfusově aféře, kdy otevřeným dopisem prezidentu republiky pod názvem J'accuse (Žaluji) hájil nevinu kapitána Alfreda Dreyfuse, neprávem odsouzeného za špionáž.

Zemřel údajně nešťastnou náhodou na otravu oxidem uhelnatým poté, co se mu ucpal komín u kamen (později se prokázalo záměrné ucpání komínu). Byl pohřben na pařížském hřbitově Montmartre.

Katolická církev zařadila veškeré spisy Émila Zoly (opera omnia) na Index zakázaných knih.

Dílo 
Zpočátku psal Zola kratší prózy, ještě ovlivněné romantismem, a po šest měsíců řídil literární kroniku Evénement. Zde v ostrých kritikách napadal řadu významných postav tehdejšího literárního světa.

Za první „naturalistický“ román označil Zola již Paní Bovaryovou a za román zásadního významu pak Germinii Lacerteuxovou bratří Goncourtů.

Po třech neúspěšných pokusech se Zola prosadil až roku 1867 románem
 Tereza Raquinová – tragický příběh ženy, která od dětství nese smíšené pocity ke svému bratranci (Kamilovi), kvůli jeho velmi častým nemocem (v důsledku toho je Tereza neustále odstrkovaná, přehlížena a „hubována“ za každý hlasitý krok). V dospělosti je nechá provdat Terezina teta (Kamilova matka) a krátce po přestěhování si Tereza nachází milence. Nalezneme zde i všechny prvky jeho naturalistické tvorby, které později sepsal v teoretické práci.

 Experimentální román

 Pravda – umělecké zpracování Dreyfusovy aféry

Románový cyklus se zaměřením proti církvi:

 Lurdy
 Řím
 Paříž

Povídkové soubory:
 Povídky Ninoně
 Nové povídky Ninoně

Cyklus „Evangelia“: tato díla ovlivněna idejemi utopického socialismu
 Plodnost, chvalozpěv manželské lásky a rodiny
 Práce
 Pravda
 Spravedlnost (nedokončeno)

Zola je také autorem sborníků kritických statí o divadle a literatuře:
 Naturalismus a divadlo
 Naši dramatičtí autoři
 Republika a literatura

Les Rougon-Macquart 
Rougon-Macquartů [rugon-makartů] je cyklus 20 románů s podtitulem „přírodopisná a sociální studie jedné rodiny za druhého císařství“ (Les Rougon-Macquart. Histoire naturelle et sociale d’une famille sous le Second Empire). Autor tímto cyklem vytvořil jakousi obdobu Balzacovy Lidské komedie druhé poloviny 19. století. Uvádí zde vůbec poprvé jako hlavní postavy obyčejné dělníky a lidi z periférie. Potomci rodiny se stávají dělníky, horníky, kněžími, vědci, zemědělci, vojáky, podnikateli, spekulanty, živnostníky, prostitutkami i politiky, jejich prostřednictvím autor bez příkras dokumentuje dobu a společnost. Určujícím znakem celého cyklu jsou přechody jednotlivých postav více díly, ve kterých se postupně vyvíjejí (viz rodokmen rodiny v externích odkazech).

 Štěstí Rougonů (La Fortune des Rougon, 1871), 1. román z cyklu Rougon-Macquartů, obsahuje autorův úvod k celému cyklu
 Štvanice/Kořist (La Curée, 1871–72), rozkoše a lesk Paříže
 Břicho Paříže (Le Ventre de Paris, 1873), román z prostředí pařížské tržnice
 Dobytí Plassansu (La Conquête de Plassans, 1874), křivolaké cesty ctižádostivého kněze; česky pouze 1913, v novém překladu 1924 a 1933
 Hřích abbého Moureta/Poklesek abbého Moureta (La Faute de l'Abbé Mouret, 1875), láska mladého kněze, který trpí ztrátou paměti
 Jeho veličenstvo Eugène Rougon/Jeho excelence Eugene Rougon (Son Excellence Eugène Rougon, 1876)
 Zabiják (L'Assommoir, 1877)
 Lístek lásky (Une Page d'amour, 1878), smyslná láska mladé dívky v příkrém rozporu s láskou k matce
 Nana (Nana, 1880). Dostupné online.
 Pod pokličkou/U rodinného krbu (Pot-Bouille, 1882) (na internetu téměř všude chybně uváděno pod názvem „Kořist“, což je román „La Curée“), život v hlučném pařížském činžáku. Octave Mouret, jedna z postav románu pokračuje v dalším románu jako majitel obchodního domu U štěstí dam,
 U štěstí dam (Au Bonheur des Dames, 1883), historie růstu pařížského obchodního domu na pozadí životní dráhy mladého a ctižádostivého obchodníka a  mladé dívky Denisy,  která jako sirotek se svými mladšími bratry přijde do Paříže. Denisa obtížně postupuje v žebříčku funkcí v obchodním domě a až v závěru se stane manželkou jeho majitele
 Radost ze života (La Joie de vivre, 1884), česky pouze 1923 a 1925 pod názvem Život a milování; slovensky Radosť žiť, 1966
 Germinal (Germinal, 1885), román z prostředí horníků zobrazující vyhrocený konflikt mezi dělníky a majiteli dolů
 Mistrovské dílo/Dílo (L'Œuvre, 1886), obraz uměleckého snažení Paříže
 Země (La Terre, 1887), velkolepá oslava země-dárkyně
 Růžové poupě/Sen (Le Rêve, 1888)
 Lidská bestie/Člověk bestie (La Bête humaine, 1890), naturalistický román z železničního prostředí
 Peníze (L'Argent, 1891), hrůza otroctví, kterým peníze působí na člověka
 Rozvrat (La Débâcle, 1892), scény z Prusko-Francouzské války v letech 1870–1871
 Doktor Pascal (Le Docteur Pascal, 1893), poslední román z cyklu Rougon-Macquartové.

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 
 FISCHER, Jan Otokar a kol. Dějiny francouzské literatury 19. a 20. stol. Díl 2., 1870–1930. Vydání 2. Praha: Academia, 1983. 770 s. [Stať „Émile Zola" je na str. 59–79.]
 ŠALDA, František Xaver a BLAHYNKA, Milan, ed. Šaldův slovník naučný: výběr z hesel F.X. Šaldy v Ottově slovníku naučném 1894-1908. 1. vyd. Praha: Československý spisovatel, 1986. 353 s. [Heslo „Émile Zola" je otištěno na str. 303–307.]
 ŠALDA, František Xaver. Boje o zítřek: Duše a dílo. 1. vyd. Praha: Melantrich, 1973, 473 s. [Stať „Émile Zola" je na str. 417–425.]
 MACURA, Vladimír a kol. Slovník světových literárních děl. 2. svazek, M–Ž. 1. vyd. Praha: Odeon, 1988. 459 s. [O románech „Břicho Paříže", „Germinal" a „Zabiják" viz na str. 390–393.]
 FRANCE, Anatole. Z francouzské literatury. 1. vyd. Praha: SNDK, 1964. 402, [3] s. Spisy / Anatole France; sv. 12. Knihovna klasiků. [Stať „Zolova nevinnost" je otištěna na str. 338–342.]
 BARBUSSE, Henri . Zola. V Praze: Družstevní práce, 1933. 259, [iv] s. Živé knihy. A; sv. 99, roč. 11, sv. 5.

Související články 
 Seznam francouzských spisovatelů
 Naturalismus (literatura)

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Interaktivní výstava Francouzské národní knihovny
  Rodokmen Rougon-Macquartových
  A Zola Dictionary; the Characters of the Rougon-Macquart Novels of Emile Zola

Francouzští romanopisci
Francouzští ateisté
Naturalističtí spisovatelé
Osobnosti na československých poštovních známkách
Pohřbení v pařížském Pantheonu
Pohřbení na hřbitově Montmartre
Zemřelí na otravu oxidem uhelnatým
Narození 2. dubna
Narození v roce 1840
Úmrtí 29. září
Úmrtí v roce 1902
Narození v Paříži
Úmrtí v Paříži
Muži
Úmrtí 28. září
Osobnosti na francouzských poštovních známkách
Důstojníci Řádu čestné legie