alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Seznam minerálů

Není možné zde prezentovat úplný seznam minerálů, protože Komise pro nové minerály a názvy minerálů (CNMMN) při Mezinárodní mineralogické asociaci (IMA), která nové minerály a změny v názvosloví schvaluje, každý rok přidává nové. U názvů minerálů jsou doplněny značky pro status názvu (platný – neplatný nerost)

Z důvodu rozsáhlosti je seznam rozdělen na tyto seznamy:

 Seznam minerálů A-B
 Seznam minerálů C-F
 Seznam minerálů G-J
 Seznam minerálů K-M
 Seznam minerálů N-R
 Seznam minerálů S-U
 Seznam minerálů V-Ž

Vysvětlivky 
(označení u názvu minerálu):
 A – schválený (approved)
 D – zrušený (discredited)
 G – uznané nerosty popsané před založením komise (grandfathered)
 H – hypotetický (hypothetical)
 I – přechodný člen (intermediate member)
 N – neschvalovaný komisí pro nové minerály a názvy minerálů
 Q – sporný (questionable)
 Rd – redefinovaný se schválením komise (redefined)
 Rn – přejmenovaný se schválením komise (renamed)

Externí odkazy 
 Úplný přehled minerálů z listopadu 2019
 Aktuální úplný přehled minerálů uznaných IMA - pod záložkou "IMA list of minerals"

Systematická mineralogie
Minerály
Seznamy minerálů
Fluorrichterit

Fluorrichterit (Baženov & al., 1993), chemický vzorec Na2Ca(Mg,Fe)5(Si8O22)(F,OH)2, je jednoklonný minerál ze skupiny amfibolů. Název je odvozen od příbuzného minerálu richteritu.

Morfologie 
Tvoří drobná zrna o velikosti 0,1-2 mm, v karbonatitech až 10 cm velké krystaly, které jsou sloupcovité s dobře vyvinutými hranolovými plochami.

Vlastnosti 
 Fyzikální vlastnosti: Tvrdost= 5-6, hustota 2,974-3,174, štěpnost dokonalá podle {110}, lom hákovitý.
 Optické vlastnosti: Barva: hnědá až hnědočervená, světle až tmavě zelený, modravý. Lesk skelný, průhlednost: v tenkých vrstvách průhledný, vryp bílý.
 Chemické vlastnosti: Složení: Na 5,59 %, Ca 4,87 %, Mg 14,78 %, Si 27,33 %, O 42,81 %, F 4,62 %.

Naleziště 
 Rusko – Ilmeno-Višněvský alkalický masiv (Ural) jako horninotvorný minerál ve fenitech a karbonatitech.
 Kanada – Wilberforce u Bancroftu, Ontario.

Literatura 
 ZVMO 111(3), 98-102, 1993
 Amer. Mineral. 68, 924-943, 1983

Související články 
 Seznam minerálů

Externí odkazy 
 Fluorrichterit na webu mindat.org 
 Fluorrichterit na webu Webmineral 
 Fluorrichterit v atlasu minerálů 

Minerály
Minerály 8. třídy
Amfiboly
Minerály krystalizující jednoklonně
Mohsova stupnice tvrdosti

Mohsova stupnice tvrdosti vyjadřuje schopnost jednoho materiálu rýt do druhého. Byla vytvořena německým mineralogem Friedrichem Mohsem a slouží pro určení tvrdosti látek.

Základní vlastnosti 
Tvrdost je vektorová fyzikální vlastnost, která je definovaná jako odpor proti vnikání cizího tělesa, který vynakládá látka. Závislá je na struktuře krystalů, přesněji řečeno na pevnosti vazeb mezi částicemi v látce. Platí pro ni několik základních obecných podmínek:
 tvrdost roste s klesající vzdáleností jednotlivých iontů ve struktuře.

 roste s větší pravidelností krystalové mřížky
 roste s mocenstvím iontů respektive s násobností vazby
 roste s podílem iontové vazby ve smíšených vazbách
 krystalové agregáty (drúzy) jsou obvykle měkčí než samostatný krystal

Pro běžné použití v praxi je dobré se orientovat v základní tvrdosti předmětů v běžném dosahu. Například nehet má tvrdost 1,5-2. Mince 3,4-4. Kapesní nůž přibližně 5 a pokud minerál zanechává rýhu ve skle, má tvrdost větší než 5.

Související články 
 Zkouška tvrdosti podle Vickerse

Externí odkazy 
 

Mineralogie
Určování
Stupnice

de:Härte#Härteprüfung nach Mohs
Evoluční biologie

Evoluční biologie je vědní obor zabývající se biologickou evolucí organismů a mechanismy, které se při ní uplatňují. Za jeho zakladatele je považován Charles Darwin, který jako první přednesl světu obecně přijatelnou verzi evoluční teorie. Vědci zaměření na tento obor se nazývají evoluční biologové či evolucionisté (kromě příznivců evolucionismu).

Popis 
Evoluční biologie je interdisciplinární obor zasahující do mnoha terénních i laboratorních oborů. Evoluční biologie tak využívá jednotlivé biologické obory (např. mammalogie, ornitologie nebo herpetologie), které studují jednotlivé organizmy jako speciální případy pro hledání odpovědí na obecnější otázky evoluce. Obdobně využívá evoluční biologie poznatků paleontologie a geologie o fosiliích, které umožňují hledat odpovědi na otázky po tempu a způsobu evoluce. Využívá se i poznatků teoretických oborů, jako např. populační genetika. Některé teorie lze experimentálně ověřovat na modelových organismech (např. Drosophila). Tak je realizována i experimentální evoluční biologie.

Obor zájmu 
Evoluční biologové se dělí především na mikroevolucionisty a makroevolucionisty.

Evoluční biologie se ale nezabývá jen samotným vývojem – tedy adaptací. Předmětem evoluční biologie jsou i některá témata, která se netýkají přímo metod přizpůsobování organizmů. Mezi ně patří:
 evoluce adaptace na prostředí
 evoluce variací (speciace)
 evoluce specializací (mutace)
 evoluce komplexity (třídění z hlediska stability)
 sociální evoluce
 genetika a dědičnost

Významní evoluční biologové

České osobnosti evoluční biologie 
 Jan Zrzavý
 David Storch
 Daniel Frynta
 Jaroslav Flegr
 Marek Orko Vácha

Reference

Literatura 
 DAWKINS, Richard. Slepý hodinář: zázrak života očima evoluční biologie. Praha: Paseka, 2002; 
 FLEGR, Jaroslav. Evoluční biologie. Praha : Academia, 2009;

Externí odkazy 
 
  Rozcestník Evoluční biologie na Scienceword.cz

 
Biologické obory
Prvek (mineralogie)

Prvek v mineralogii je minerál tvořený ryzím chemickým prvkem nebo jejich slitinou případně jejich pevným roztokem. K prvkům v mineralogii řadíme i karbidy, silicidy, nitridy, fosfidy. Prvky se dělí z hlediska mineralogického na kovy, polokovy a nekovy.

Systematické třídění:

A. Kovy a intermetalické slitiny
B. Polokovy
C. Nekovy

Kovy a intermetalické slitiny 

Do skupiny kovů a intermetalických slitin patří:

Měď (Cu)
krystalová soustava: kubická  barva: světle růžová až měděně červená, potahuje se zeleně až černě vryp: červený lesk: kovový propustnost světla: opakní hustota: 8,9 tvrdost: 2,5-3 štěpnost: chybí  asociace: kuprit, malachit, azurit, stříbro, chalkosin, bornit vznik: hydrotermální vázána na bazické vyvřeliny, sekundární: rozsypy  výskyt: např. Ural, Michigan, Arizona, Aljaška, Austrálie

Stříbro (Ag)
krystalová soustava: kubická  barva: stříbřitě bílá, nabíhá šedě až černě  vryp: stříbřitě bílý lesk: kovový propustnost světla: opakní hustota: 10,5 tvrdost: 2,5-3 štěpnost: chybí  asociace: akantit, proustit, pyrargyrit, měď aj. vznik: hydrotermální výskyt: např. Norsko, Německo - Freiberg, St. Andreasberg, Michigan, Peru; ČR - Příbram, Jáchymov

Zlato (Au)
krystalová soustava: kubická  barva: zlatožlutá,  vryp: žlutý lesk: kovový propustnost světla: opakní hustota: 19,3 tvrdost: 2,5-3 štěpnost: chybí  asociace: pyrit, arsenopyrit, sylvanit,  vznik: hydrotermální, kontaktní metamorfosa, sekundární: rozsypy  výskyt: např. Rusko, USA, Aljaška, Austrálie; ČR - Křepice u Vodňan

Rtuť (Hg)
krystalová soustava: trigonální  barva: cínově bílá,  lesk: kovový až diamantový propustnost světla: opakní hustota: 13,6 za teplot nad −39 °C je kapalná asociace: cinabarit aj. minerály rtuti vznik: hydrotermální výskyt: např. Španělsko, Texas, Slovensko; ČR - Dědova hora, Rudňany

Železo (Fe)
krystalová soustava: kubická  barva: ocelově šedá až černá,  vryp: šedý lesk: kovový propustnost světla: opakní hustota: 7,9 tvrdost: 4 štěpnost: dokonalá  vznik: pozemské železo je vázáno na bazické horniny ale vyskytuje se i v karbonátových sedimentech a je také známo ze zkamenělých dřev  výskyt: např. Grónsko, Německo

Platina (Pt)
krystalová soustava: kubická  barva: ocelově šedá až tmavošedá,  vryp: ocelově šedý až stříbřitě bílý lesk: kovový propustnost světla: opakní hustota: 21,5 tvrdost: 4,4-5 štěpnost: chybí  asociace: pyrit, arsenopyrit, sylvanit,  vznik: magmatický, sekundární: rozsypy  výskyt: např. JAR, Kanada, Kalifornie, Ural

Geologická terminologie
Systematická mineralogie
Převáděč

Převáděč nebo převaděč má různé významy:

 převáděč (právo) – člověk, který zpravidla za odměnu doprovází jiné osoby při zpravidla ilegální cestě přes hranice
 převáděč (radiokomunikace) – zařízení schopné současně přijímat signál na jednom kmitočtu a současně jej vysílat na jiném
 převáděč (informatika) – program, který podle zadaného algoritmu převádí vstupní informaci do jiné podoby

Podobné názvy 
 Přivaděč

Reference
1300

1300 (MCCC) byl přestupný rok, který dle juliánského kalendáře započal pátkem.

Podle islámského kalendáře se jedná o roky 699 a 700. Podle hebrejského kalendáře se jedná o roky 5060 a 5061.

Události 
 22. únor – papež Bonifác VIII. vyhlašuje první svatý rok
15. červen – španělské město Bilbao získává královskou nadační listinu
17. červen – Katedrála v Turku je vysvěcena
srpen – svatba Václava II. a polské princezny Richenzy, zvané v Čechách Eliška Rejčka

Neznámé datum 
 Václav II. korunován polským králem, začíná používat titul Král Čech a Polska, vydává zákoník Ius regale montanorum
Filip IV. Francouzský zahajuje svůj pokus o anektování Flander
 Dante Alighieri se stal priorem Florencie
peníze užívané ve Florencii se stávají oficiálně první mezinárodní měnou. 
sčítání lidu v Číně zjistilo, že v zemi žije okolo 60 milionů obyvatel
 v Malé Asii se konstituují základy státu osmanských Turků
 Amsterodam se stal městem (alternativou je rok 1301)
 zahájení ražby stříbrných grošů
 Londýn má 50 000–100 000 obyvatel

Probíhající události 
 1286–1306 – Druhé skotské interregnum

Narození 
 1. června – Tomáš, 1. hrabě z Norfolku, syn anglického krále Eduarda I. († 4. srpna 1338) 
27. září – Adolf Falcký, rýnský falckrabě († 29. ledna 1327) 
22. prosince – Chošila, císař říše Jüan a veliký chán mongolské říše († 30. srpna 1329)
 ? – Dětřich z Portic, arcibiskup magdeburský, rádce Karla IV. († 17. prosince 1367)
 ? – Jan III. Brabantský, brabantský vévoda († 1355)
 ? – Johana z Pfirtu, vévodkyně rakouská († 15. listopadu 1351)
 ? – Robert Burgundský, hrabě burgundský († 1315)
 ? – Johannes Tauler, německý mystik a kazatel († 1361)
? – Žofie Braniborská, brunšvicko-lüneburská vévodkyně († 1356)
? – Jaunutis, litevský velkokníže († po roce 1366) 
? – Kęstutis, litevský velkokníže († 15. srpna 1382) 
? – Asporça Hatun, druhá manželka osmanského sultána Orhana I. († 1362) 
? – Ibn Kathir, syrský islámský učenec († 1373)

Úmrtí 
 14. ledna – Isabela z Lusignanu, paní z Beauvoir-sur Mer a Mercillac (* 1234)
 29. srpna – Guido Cavalcanti, italský básník (* 1259)
září – Manfréda z Pirovana, italská šlechtična a náboženská vůdkyně (* ?) 
4. prosince – Albrecht III. Braniborský, markrabě braniborský (* cca 1250) 
 ? – Edmund z Cornwallu, hrabě z Cornwallu (* 1249/1250)
 ? – Jan I. Norimberský, purkrabí
 ? – Trần Hưng Đạo, vietnamský vojevůdce (* 1228)
 ? – Berengarie Kastilská, kastilská infantka a řeholnice (* 1253)
? – Adenet le Roi, francouzský básník (* asi 1240) 
? – Anežka z Obřan, moravská šlechtična (* ?) 
? – Alfons, pán z Leirii, portugalský šlechtic (* 1288)
? – Vilém z Nangis, francouzský mnich z benediktinského opatství sv. Diviše (* ?)

Hlavy států

Evropa

Externí odkazy 
 

 
13. století
1299



Narození 
 5. května
 Přeclav z Pohořelé, vratislavský biskup, kancléř Karla IV. († 6. dubna 1376)
 Alfons IV., král aragonský, valencijský a sardinský († 24. ledna 1336)

Úmrtí 
 15. července – Erik II. Norský, norský král (* 1268)
 23. července – Ota V. Braniborský, braniborský markrabě (* asi 1246)
 9. prosince – Bohemund I. z Warnesberku, arcibiskup trevírský a kurfiřt Svaté říše římské (* ?)
 31. prosince – Markéta z Anjou, hraběnka z Anjou a Maine, první manželka Karla z Valois (* 1273)

Hlava státu 
 České království – Václav II.
 Svatá říše římská – Albrecht I. Habsburský
Lucemburské hrabství – Jindřich VII.
 Papež – Bonifác VIII.
Benátská republika – Pietro Gradenigo
 Anglické království – Eduard I.
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Polské knížectví – Václav I. Český
 Uherské království – Ondřej III.
Navarrské království – Johana I.
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 
 

 
13. století
1298



Události 
 12. února – zásnuby Václava III. s Alžbětou, dcerou uherského krále Ondřeje III. ve Vídni
 21. července – Bitva u Falkirku, anglický král Eduard I. porazil Skoty vedené Williamem Wallacem.
 9. září – V bitvě u Korčuly se střetla loďstva Janovské a Benátské republiky. Bitva skončila vítězstvím Janova.
 První zmínka o nejstarším pivovaru na Moravě, v Černé Hoře jako templářském pivovaru.

 První písemná zmínka o obci Hrádek u Sušice. Jako svědek darovací smlouvy je uváděn vladyka Přibyslav z Hrádku. Je pravděpodobné, že obec existovala již dříve.

Narození 
 Albrecht II. Moudrý, rakouský vévoda (†20. července 1358)
 Jindřich Habsburský, vévoda rakouský a štýrský († 3. února 1327)

Úmrtí 
 2. července – Adolf Nasavský, císař Svaté říše římské (* cca 1250)
 13. července – Jacobus de Voragine, arcibiskup a kronikář (* 1230)
 25. srpna – Albrecht II. Saský, saský vévoda a kurfiřt (* cca 1250)
 12. října – Eleonora Anglická, hraběnka z Baru (* 18. června 1264/1269)
 ? – Kuan Chan-čching, čínský dramatik z období dynastie Jüan (* 1210)

Hlava státu 
 České království – Václav II.
 Svatá říše římská – Adolf Nasavský – Albrecht I. Habsburský
Lucemburské hrabství – Jindřich VII.
 Papež – Bonifác VIII.
 Anglické království – Eduard I.
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
Navarrské království – Johana I.
Benátská republika – Pietro Gradenigo
 Polské knížectví – Václav I. Český
 Uherské království – Ondřej III.
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 
 

 
13. století
1297



Události 
 2. června – slavná korunovace Václava II.
 3. června – Václav II. pokládá základní kámen klášterního kostela ve Zbraslavi u Prahy
 20. srpna – francouzsko-vlámská bitva u Furnes
 11. září – bitva u Stirlingského mostu – skotská armáda vítězí pod vedením Williama Wallace a Andrewa de Moray nad Angličany
 9. října – uzavřeno příměří mezi Francií a Anglií

Narození 
 2. března – Arnošt z Pardubic, první arcibiskup a metropolita český († 30. červen 1364)
 Ingeborg Eriksdottir Norská, norská princezna († 1357)

Úmrtí 
 22. února – Markéta z Cortony, italská světice pocházející z Toskánska (* 1247)
 7. dubna – Siegfried II. z Westerburku, kolínský arcibiskup (* ?)
 18. června – Guta Habsburská, česká královna jako manželka Václava II. (* 13. března 1271)
 19. srpna – Ludvík z Toulouse, francouzský světec z dynastie Anjouvců (* únor 1274)

Hlava státu 
Jižní Evropa
 Iberský Poloostrov
Portugalsko – Dinis I. Hospodář
 Kastilie – Ferdinand IV. Pozvaný
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
Navarrské království – Johana I.
 Itálie
 Papež – Bonifác VIII.
Benátská republika – Pietro Gradenigo
Západní Evropa
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Anglické království – Eduard I. Dlouhán
Severní Evropa
 Norsko – Erik II. Magnusson
 Švédsko – Birger Magnusson
 Dánsko – Erik VI. Dánský
Střední Evropa
 Svatá říše římská – Adolf Nasavský
České království – Václav II.
 Hrabství holandské – Jan I.
 Polská knížectví – Václav I. Český
 Uherské království – Ondřej III.
Východní Evropa
 Litevské velkoknížectví – Vytenis
 Moskevská Rus – Daniil Alexandrovič
 Bulharské carství – Smilec
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
Blízký východ a severní Afrika
 Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 
 

 
13. století
Taťjanait

Taťjanait 
(Barkov & al. 2000) (Pt,Pd,Cu)9Cu3Sn4 je kosočtverečný minerál

Morfologie 
Tvoří centrální části zrn Pt-Pd minerálů, zrna jsou protažená a až 1 mm dlouhá. Tvoří také agregáty malých, nepravidelných nebo lístečkovitých zrn. Pod mikroskopem je patrné polysyntetické dvojčatění.

Fyzikální vlastnosti 
Mikrotvrdost 292–348 kg.mm3, tvrdost 3,5–4, hustota 13,55 (vypočtená), štěpnost chybí.

Optické vlastnosti 
V odraženém světle je růžový s fialovým odstínem.

Naleziště

Rusko 
Oktjabrské ložisko (Tajmirský poloostrov, Norilsk) v masivních sulfidických rudách

Literatura 
 Eur. J. Mineral. 12, 391-396, 2000

Externí odkazy 
 Taťjanait na webu mindat.org (anglicky)

Minerály
Minerály 1. třídy
Kov (minerál)
Telluronevskit

Telluronevskit (Řídkošil & al. 2001) je extrémně vzácný minerál se vzorcem Bi3TeSe2. Jeho název je odvozen z jeho chemického vzorce, jelikož se jedná o tellurem obohacený analog minerálu nevskitu.

Vznik 
Vzniká v sekundárním kvarcitu vzniklém silnou kontaktní metamorfózou nebo jako produkt hydrotermální alterace vulkanitů.

Vlastnosti 
 Fyzikální vlastnosti - Tvrdost 3,5, hustota 8,1 g/cm³, štěpnost perfektní na {001}, lom má náznaky tříšťnatosti.
 Optické vlastnosti - Barva je ocelově šedá až černá, lesk kovový, průhlednost: je opakní, vryp černý.
 Chemické vlastnosti - složení: Bi 68,56 %, Te 14,48 %, Se 15,35 %, může obsahovat malé příměsi olova a síry.

Výskyt 
Jedná se o velmi vzácný minerál s pouze jedním známým nalezištěm na celém světě.

Slovensko 
Poruba pod Vihorlatom (u Košic, východní Slovensko) na opál - křemenných žilkách a jako rozptýlená zrna v sekundárním kvarcitu

Literatura 
 Eur. J. Mineral. 13, 177-185, 2001

Související články 
 Seznam minerálů

Externí odkazy 
 
  Telluronevskit na webu webmineral.com
  Telluronevskit na webu mindat.org
  Telluronevskit v atlase minerálů

Minerály
Minerály 2. třídy
Selenidy (minerály)
Telluridy (minerály)
Neolit na území Česka

Neolit na území Česka je pravěké období – mladší doba kamenná – reprezentované v Česku kulturami s lineární a vypíchanou keramikou.

Na Moravě se na konci neolitu objevuje kultura s moravskou malovanou keramikou ovlivněná lengyelským kulturním okruhem. Obyvatelstvo se v této době živilo především zemědělstvím (různě intenzivně doplňovaným lovem, sběrem, rybolovem). Lidé žili v malých osadách v dlouhých domech.

Již na konci kultury s lineární keramikou se objevují výšinná sídliště, v závěru neolitu vznikají rondely: velké, nejčastěji kruhové monumentální stavby, o jejichž účelu se vedou četné diskuze. Dobře prozkoumané lokality jsou Bylany u Kutné Hory, Miskovice, Plotiště nad Labem, Březno u Loun nebo Těšetice-Kyjovice a Vedrovice na Moravě. Na počátku 21. století byl objeven (znovuobjeven?) unikátní neolitický důl na Maršovickém vrchu, který na své podrobnější prozkoumání teprve čeká.

Moravský neolit 
Dělení neolitu na Moravě:
 Starší neolit 
 5600 př. n. l. – 5000 př. n. l. / 4900 př. n. l.
 kultura s lineární keramikou
 Střední neolit 
 5000 př. n. l. (nejpozději 4900 př. n. l.) – 4700 př. n. l.
 kultura s vypíchanou keramikou
 protolengyelská kultura
 Mladší neolit  
 4700 př. n. l. – 3700 př. n. l. (eventuálně 3500 př. n. l.)
 kultura s moravskou malovanou keramikou

Reference

Literatura 
 
 

Pravěk a starověk na území Česka
Česko
Kultura s lineární keramikou

Kultura s lineární keramikou je pravěká neolitická kultura rozšířená ve střední Evropě v 6. tisíciletí př. n. l., nazvaná podle charakteristické výzdoby nádob rovnými či zavinutými čarami. Její nositelé byli vůbec prvními zemědělci na území dnešních Čech a Moravy. Ve starší literatuře bývala označována jako volutová keramika. Používá se pro ni zkratka LnK nebo mezinárodní zkratka LBK z německého .

Rozšíření 
Kultura se postupně rozšířila na rozsáhlé území od dolního Porýní na západě až po Prut na východě. V Čechách pozvolna přechází v kulturu s vypíchanou keramikou, zatímco Morava se dostává do sféry kultury lengyelské.

Kultura s lineární keramikou se dělí na dvě větve:
 východoslovenská (alföldská) – kultura s východní lineární keramikou
 západní větev

Kultura s lineární keramikou v Česku 

 Sídliště: Březno, Bylany, Předměřice nad Labem, Lochenice, Úhřetice, Tuněchody, Jeřice, Mohelnice, Žimutice
 Pohřebiště: Vedrovice

Odkazy

Externí odkazy 
 

Lineární keramika
Archeologické kultury v Česku
Archeologické kultury v Německu
Archeologické kultury v Polsku
Archeologické kultury na Ukrajině
Quintillus

Marcus Aurelius Claudius Quintillus (kolem 220 – říjen / listopad 270) byl římský císař vládnoucí od září do října či listopadu roku 270. Byl mladším bratrem císaře Claudia Gothika, který v září 270 zemřel v Sirmiu na mor.

Původ a kariéra 
Quintillovi rodiče jsou stejně jako u Claudia Gothika blíže neznámí, jistý je jen císařův ilyrský původ. Podle nepříliš důvěryhodného zdroje byl Quintillus ženatý a měl dvě děti. Existenci bratra Crispa moderní bádání zpochybňuje.

Kariéra budoucího panovníka je velmi špatně zdokumentována, předpokládá se pouze, že byl v roce 268 prokurátorem Sardinie a že na samém sklonku Claudiovy vlády velel vojenské posádce v Itálii.

Vláda 
Císařem se Quintillus stal ihned po smrti bratra Claudia, a přestože ho obratem uznal senát a s ním i většina říše, po zprávě, že legie na Balkáně zvolily panovníkem energického Aureliana, se jeho postavení stalo beznadějným. Není jasné, zda spáchal sebevraždu, nebo ho zabili vlastní vojáci, každopádně v říjnu či listopadu 270 zahynul v Aquileji. Údaj, že panoval jen 17 dní, je jistě nesprávný, protože se zachovaly jeho mince z Malé Asie i z Egypta, tj. z poměrně vzdálených oblastí od centra impéria. Možná že 17 dní trvala jeho samostatná vláda před proklamací Aurelianovou, která proběhla také někdy v září, určitou dobu však museli oba císaři působit paralelně.

Většina starověkých historiků hodnotí Quintilla velmi pozitivně, až nekriticky. Podle Pavla Orosia to byl „muž vyznačující se jedinečnou umírněností“ a také Eutropius a Historia Augusta mají pro něj jen slova chvály, navzdory svému příznivému poměru k Aurelianovi.

Poznámky a reference

Literatura

Externí odkazy 
 
  Quintillova biografie

Vojenští císařové
Římští císaři
Starověcí římští vojevůdci
Narození ve 3. století
Úmrtí ve Sremském okruhu
Sebevrazi
Sebevraždy ostrým předmětem v Itálii
Úmrtí v roce 270
Muži
Placebo (hudební skupina)

Placebo je britská rocková skupina založená v roce 1994 v Londýně, původem z Lucemburska, bývá řazena k britpopu nebo glam rocku.

Členové 
 Brian Molko (elektrická kytara, zpěv)
 Stefan Olsdal (basová kytara, elektrická kytara)

Diskografie

Alba 
Pozice alba v britských hiparádách je uvedena za albem – # číslo

Řadové desky 
 Placebo (1996) #5
 Without You I'm Nothing (1998) #7
 Black Market Music (2000) #6
 Sleeping With Ghosts (2003) #11
 Meds (2006) #7
 Battle for the Sun (2009)
 Loud Like Love (2013)
 Never Let Me Go (2022)

Kompilace 
 Once More With Feeling (2004) #8

DVD 
 Soulmates Never Die (2004)
 Once More With Feeling (2004)
 We Come In Pieces (2011)

Singly 
 Come Home (1996)
 36 Degrees (1996)
 Teenage Angst (1996) #30
 Nancy Boy (1997) #4
 Bruise Pristine (1997) #14
 Pure Morning (1998) #4
 You Don't Care About Us (1998) #5
 Every You Every Me (1999) #11
 Without You I'm Nothing (1999)
 Taste In Men (2000) #16
 Slave To The Wage (2000) #19
 Special K (2004)
 Black Eyed (2001)
 The Bitter End (2003) #12
 This Picture (2003) #23
 Special Needs (2003) #27
 English Summer Rain (2004) #23
 Protege Moi (2004)
 Twenty Years (2004) #18
 Because I Want You (2006) #13 (pouze ve Velké Británii)
 Song To Say Goodbye (2006)
 Infra-Red (2006)
 Meds (2006)
Beautiful James (2021)

Recenze 
Placebo – Loud Like Love (2013) na Creative Block 7/10

Externí odkazy 
 
 www.placeboworld.co.uk – Oficiální stránky (anglicky)
 Placebo City – Fan stránky

 
Britské hudební skupiny
Britské rockové skupiny
Rockové hudební skupiny
Skupiny alternativního rocku
Post-punk revival
Hudební skupiny založené v roce 1994
Hudební skupiny 1990–1999
Hudební skupiny 2000–2009
Hudební skupiny 2010–2019
Trojice v hudbě
Filatovit

Filatovit (Vergasova & al., 2004), chemický vzorec K(Al,Zn)2(As,Si)2O8, je jednoklonný minerál ze skupiny živců.

Vznik

Morfologie 
Tvoří prizmatické krystaly až 0,3 mm velké a jejich srůsty.

Vlastnosti 
 Fyzikální vlastnosti: Tvrdost 5-6, hustota 2,92 (vypočtená), štěpnost dobrá podle {110}, je křehký.
 Optické vlastnosti: Bezbarvý, vryp bílý, lesk skelný, průhledný.
 Chemické vlastnosti:

Naleziště 
 Rusko – Tolbačik (Kamčatka), produkt aktivity fumarol na Severní trhlině „Velké Tolbačinské erupce“ z let 1975-76.

Literatura 
 Eur. J. Mineral. 16(3), 533-536, 2004
 Eur. J. Mineral. 16(3), 537-543, 2004

Externí odkazy 
 Filatovit na webu mindat.org (anglicky)
 Filatovit na webu Webmineral (anglicky)

Minerály
Minerály 8. třídy
Tektosilikáty
Jacquesdietrichit

Jacquesdietrichit (Kampf, Favreau 2004), chemický vzorec Cu2[BO(OH)2](OH)3, je kosočtverečný minerál. Pojmenován po: Jacques Emile Dietrich (1926– ) - francouzský geolog, který ho objevil.

Vznik 
Hydrotermálního původu, vyplňuje dutinky v kalcitové hornině společně s gaudefroyitem.

Morfologie 
Tvoří stébla, někdy srostlá do širokých tabulek, a šupinaté agregáty. Stébla nepřesahují velikost 0,5 mm do délky a 0,02 mm síly a často se zužují od konce k bázi.

Vlastnosti 
Fyzikální vlastnosti: Tvrdost 2, hustota 3,28 g/cm³, štěpnost dokonalá podle {100} a dobrá podle {010} a {001}, stébla jsou mírně ohebná, s nerovným lomem.

Optické vlastnosti: Barva jasně modrá, v agregátech bledě modrý. Průhledný, lesk skelný, vryp bledě modrý.

Chemické vlastnosti: Složení: 53,19 % Cu, 4,52 % B, 2,11 % H, 40,18 % O.

Naleziště 
Jediné známé naleziště:

Maroko – Tachguagalt (důl), provincie Quarzazate

Literatura 
Eur. J. Mineral. 16(2), 361-366, 2004

Externí odkazy 
Jacquesdietrichit na webu Webmineral (anglicky)
Jacquesdietrichit na webu mindat.org (anglicky)
Jacquesdietrichit v atlasu minerálů (německy)

Minerály
Minerály 5. třídy
Boráty
1198



Události 
 15. srpna – Přemysl Otakar I. korunován Filipem Švábským na krále
 17. prosince papež Inocenc III. bulou Operante divine dispositionis schválil Řád trinitářů
 v indickém městě Dillí postavena první mešita
 Přemysl Otakar I. se rozvedl s Adlétou Míšenskou

Narození 
 24. srpna – Alexandr II., král skotský († 6. července 1249)
 ? – Humbert V. z Beaujeu, pán z Beaujeu, účastník dvou křížových výprav († 1250)
 ? – Isabela z Angoulême, anglická královna († 4. června 1246)
 ? – Marie Francouzská, brabantská vévodkyně z dynastie Kapetovců († 18. srpna 1224)
 ? – Ramon Berenguer V. Provensálský, hrabě provensálský a z Forcalquier († 19. srpna 1245)

Úmrtí 
 8. ledna – Celestýn III., papež (* asi 1106)
 11. března – Marie Francouzská, regentka a hraběnka ze Champagne, dcera krále Ludvíka VII. a Eleonory Akvitánské (* 1145)
 16. dubna – Fridrich I. Babenberský, rakouský vévoda (* asi 1175)
 5. května – Sofie z Novgorodu, dánská královna jako manželka Valdemara I. (* okolo 1140)
 1. září – Dulce Aragonská, portugalská královna (* 1160)
 27. listopadu – Konstancie Sicilská, sicilská spolukrálovna (* 1154)
 12. prosince – Averroes, arabský učenec (* 1126)

Hlavy států 
 České království – Přemysl Otakar I.
 Svatá říše římská – Ota IV. Brunšvický – Filip Švábský
 Papež – Celestýn III. – Inocenc III.
 Anglické království – Richard I. Lví srdce
 Francouzské království – Filip II. August
 Polské knížectví – Lešek I. Bílý – Měšek III. Starý
 Uherské království – Emerich Uherský
 Sicilské království – Konstancie » Fridrich I.
 Kastilské království – Alfonso VIII. Kastilský
 Rakouské vévodství – Fridrich I. Babenberský / Leopold VI. Babenberský
 Skotské království – Vilém Lev
 Byzantská říše – Alexios III. Angelos

Externí odkazy 
 

 
12. století
1294



Události 
svět
 začíná britsko – francouzská válka
 Petr z Aspeltu proboštem vyšehradským a kancléřem českým
 13. prosince odstoupil papež Celestýn V.

Narození 
 18. března – Jindřich VI. Dobrý, vratislavský kníže z rodu slezských Piastovců († 24. listopadu 1335)
 Karel IV. Sličný, francouzský král († 1. února 1328)
 Johana II. Burgundská, francouzská a navarrská královna jako manželka Filipa V., hraběnka z Artois († 21. ledna 1330)
 Masašige Kusunoki, japonský samuraj († 4. června 1336)

Úmrtí 
 leden – Rabban Bar Sauma, ujgurský mnich, nestorián, diplomat a cestovatel (* 1220)
 2. února – Ludvík II. Hornobavorský, bavorský vévoda a rýnský falckrabě z dynastie Wittelsbachů (* 13. dubna 1229)
 18. února – Kublaj, mongolský vojevůdce (* 23. září 1215)
3. května – Jan I. Brabantský, brabantský a limburský vévoda, a basník (* 1252/3)
 10. června – Kazimír II. Lenčický, kníže lenčický (* 1262/65)
 ? – Roger Bacon, františkán, anglický filosof a vědec (* 1214)
 ? – Konrád II. Mazovský, kníže mazovský, płocký, czerský a sandoměřský (* asi 1250)
 ? – Brunetto Latini, italský středověký spisovatel (* 1210)

Hlava státu 
 České království – Václav II.
 Svatá říše římská – Adolf Nasavský
 Papež – Celestýn V. / Bonifác VIII. (od 23. prosince)
 Anglické království – Eduard I.
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Polské knížectví – Václav I. Český
 Uherské království – Ondřej III.
 Kastilské království – Sancho IV. Kastilský
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Portugalsko – Dinis I. Portugalský
 Moskevské knížectví – Daniil Alexandrovič
 Dánsko – Erik VI. Dánský
 Norsko – Erik II. Magnusson
 Švédsko – Birger Magnusson
 Osmanská říše – Osman I.
 Bulharsko – Smilec

Externí odkazy 
 

 
13. století
1293



Události 

 první písemná zmínka o městě Fulnek, v prameni uveden tehdy pod názvem Vulneck
 první písemná zmínka o východočeském městě Jičín

Narození 
 4. srpna – Leopold I. Habsburský, rakouský vévoda († 28. února 1326)
 28. listopadu – Jesün Temür, mongolský chán († 15. srpna 1328)
 ? – Beatrix Kastilská, portugalská královna jako manželka Alfonsa IV. († 1359)
 ? – Filip VI., francouzský král († 22. srpna 1350)
 ? – Klemencie Uherská, francouzská a navarrská královna jako manželka Ludvíka X. († 12. října 1328)
 ? – Mahaut ze Châtillonu, francouzská hraběnka, matka Blanky z Valois († 1358)
 ? – Jan van Ruisbroek, vlámský teolog, mystik a spisovatel († 2. prosince 1381)
 ? – Isabella Francouzská, manželkou anglického krále Eduarda II. († 22. srpna 1358)
 ? – Jan z Montfortu, hrabě z Montfort-l'Amaury a Richmondu, vévoda bretaňský († 26. září 1345)
 ? – Johana Flanderská, hraběnka z Montfort-l'Amaury a Richmondu, vévodkyně bretaňská († 1374)

Úmrtí 
 Kálil, mamlúcký sultán v Egyptě (* ?)

Hlava státu 
 České království – Václav II.
 Svatá říše římská – Adolf Nasavský
 Papež – sedisvakance
 Anglické království – Eduard I.
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Polské knížectví – Václav I. Český
 Uherské království – Ondřej III.
 Kastilské království – Sancho IV. Kastilský
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Portugalsko – Dinis I. Portugalský
 Moskevské knížectví – Daniil Alexandrovič
 Dánsko – Erik VI. Dánský
 Norsko – Erik II. Magnusson
 Švédsko – Birger Magnusson
 Osmanská říše – Osman I.
 Bulharsko – Smilec

Externí odkazy 
 

 
13. století
1291



Události 
 1. srpna Uzavřením „smlouvy o věčném spolku“ mezi Schwyzem, Uri a Unterwaldenem vzniká Švýcarská konfederace.
 Mamlúci dobývají Týros.
 Kunhuta Přemyslovna vystupuje z kláštera a vdává se za Boleslava II. Mazovského
 dobyta poslední křižácká pevnost Akkon – konec křížových výprav

Narození 
 8. února – Alfons IV. Portugalský, portugalský král († 28. května 1357)
 9. března – Cangrande I. della Scala, vládce Verony, Padovy a Vicenzy († 22. června 1329)
 14. prosince – Plichta ze Žerotína, český rytíř († 28. září 1322)
 Filip V., francouzský král († 3. ledna 1322)
 Klement VI., papež († 6. prosince 1352)
 Philippe de Vitry, francouzský básník a hudební skladatel († 1361)

Úmrtí 
 18. května – Vilém z Beaujeu, velmistr Templářů (* cca 1243)
 18. června – Alfons III. Aragonský, král aragonský a valencijský (* 1265)
 24. června|25. června – Eleonora Provensálská, anglická královna jako manželka Jindřicha III. Plantageneta (* 1223)
 15. července – Rudolf I. Habsburský, římský král (* 1. května 1218)
 Gerhard ze Zbraslavi a Obřan, český šlechtic (* před 1261)

Hlava státu 
 České království – Václav II.
 Svatá říše římská – Rudolf I. Habsburský
 Papež – Mikuláš IV.
 Anglické království – Eduard I.
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Polské knížectví – Václav I. Český
 Uherské království – Ondřej III.
 Kastilské království – Sancho IV. Kastilský
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 
 

 
13. století
1290



Události 
 Mongolové vpadají do Besarábie
 založení university v Lisabonu, v r. 1308 přenesena do Coimbry
 Falkenštejnovi bratři jsou po srpnových událostech odsouzeni ke ztrátě majetku a odcházejí do vyhnanství (nejdříve do Rakouska, pak do Uher a ti nejmladší nakonec do Polska)
 král Václav II. získal jako léno knížectví vratislavské
 vzpoura v severoitalské Alessandrii
 Vyhnání Židů z Anglie

Vědy a umění 
V Itálii jsou vynalezeny brýle.

Narození

České země 

 15. října – Anna Přemyslovna, česká královna († 3. září 1313)
  ? – František Pražský, první kronikář Karla IV. († 1353)

Svět 
 3. ledna – Konstancie Portugalská, královna Kastilie a Leónu jako manželka Ferdinanda IV. († 18. listopadu 1313)
 10. května – Jan Habsburský, syn rakouského vévody Rudolfa II. a Anežky Přemyslovny († 13. prosince 1312 nebo 1313)
 ? – Beatrix Svídnicko-Javorská, bavorská vévodkyně a římskoněmecká královna († 25. srpna 1322)
 ? – Beatrix Uherská, hraběnka z Viennois, dcera neapolského prince Karla Martela († 1354)
 ? – Paolo Veneziano, benátský gotický malíř († 1362)
 ? – Marie, paní z Meneses a Orduñi, portugalská infantka († ?)

Pravděpodobně narození 

 Rudolf Hesso Bádenský, německý šlechtic a bádenský markrabě († 17. srpna 1335)

Úmrtí

České země 

 27. května – Božena Česká, braniborská markraběnka, dcera českého krále Václava I. (* mezi 1227 a 1230)
 24. srpna – Záviš z Falkenštejna, český šlechtic, popraven pod Hlubokou (* asi 1250)
 ? – Vítek II. z Krumlova, český šlechtic (* ?)

Svět 
 3. února – Jindřich XIII. Bavorský, bavorský vévoda a rýnský falckrabě (* 19. listopadu 1235)
 10. května – Rudolf II. Švábský, syn římského krále Rudolfa I. Habsburského (* 1270)
8. června – Beatrice Portinariová, žena z Benátek, údajná múza Dante Alighieriho (* 1266) 
 23. června – Jindřich IV. Probus, kníže vratislavský a krakovský ze slezské linie Piastovců, otráven (* 1257/1258)
 10. července – Ladislav IV. Kumán, uherský a chorvatský král (* 1262)
 29. listopadu – Eleonora Kastilská, anglická královna jako manželka Eduarda I. (* 1241)
 8. prosince – Magnus III., švédský král (* 1240)
 ? – Markéta I. Skotská, skotská královna (* 1283)
 ? – Salimbene z Parmy, italský kronikář (* 9. října 1221)

Hlavy států 
 České království – Václav II.
 Svatá říše římská – Rudolf I. Habsburský
 Papež – Mikuláš IV.
 Anglické království – Eduard I.
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Polské knížectví – Jindřich IV. Probus
 Uherské království – Ladislav IV. Kumán – Ondřej III.
 Kastilské království – Sancho IV. Kastilský
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 
 

 
13. století
1289



Události 
 někdy po 10. lednu zatčení Záviše z Falkenštejna
 11. června – bitva u Campaldina

Narození 
 4. října – Ludvík X. Francouzský, francouzský král († 1316)
 6. října
 Anežka Přemyslovna, dcera českého krále Václava II., dvojče krále Václava III. († 1296)
 Václav III., uherský, český a polský král († 1306)
 ? – Eleonora z Anjou, sicilská královna († 9. srpna 1341)
 ? – Fridrich I. Sličný, císař Svaté říše římské († 13. leden 1330)
 ? – Alžběta z Burgh, manželka krále Roberta I. Skotského († 27. října 1327)
 ? – Huyền Trân, vietnamská královna z dynastie Tran († 1340)

Úmrtí 
 Přemysl Stínavský, kníže stínavský, šprotavský a zaháňský z rozrodu slezských Piastovců (* ?)

Hlava státu 
 České království – Václav II.
 Svatá říše římská – Rudolf I. Habsburský
 Papež – Mikuláš IV.
 Anglické království – Eduard I.
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Polské knížectví – Jindřich IV. Probus
 Uherské království – Ladislav IV. Kumán
 Kastilské království – Sancho IV. Kastilský
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 
 

 
13. století
Tanistry

Tanistry (z gaelského tana, panování) je následnický systém keltských národů, praktikovaný zejména v Irsku a Skotsku nejstarších dob. Byl založen na volbě následníka (tanista) ještě za života panovníka či náčelníka klanu, a to z předem definované skupiny (hlavy jednotlivých rodů, patrilineární příbuzní předchozích panovníků do stanoveného stupně příbuzenství, výjimečně i všichni mužští členové klanu). Tanist pak v případě smrti vládce automaticky nastupoval na jeho místo. Tento systém má své výhody (zejm. vláda vždy v rukou dospělého panovníka, není potřeba regent), ale i nevýhody (např. boje o trůn). 

Tento systém byl v Irsku zrušen v době krále Jakuba I. 

Od roku 1937 se termín tanist (ve formě Tánaiste) užívá jako oficiální označení funkce místopředsedy vlády Irské republiky.

Ve sjednoceném Skotsku tento systém zavedl Kenneth Mac Alpin, zakladatel první skotské královské dynastie, jenž roku 843 porazil Pikty. Jako vnuk  piktské princezny měl podle piktského práva (všeobecně se předpokládá, že panovníci Piktů odvozovali svůj nárok na vládu matrilineárně) nárok na trůn, který využil, čímž došlo ke spojení Skotů přišedších v 5.–6. století ze severního Irska (Dál Riata) a původních Piktů. 

Spojením dědičného práva Skotů a Piktů se následnictví dědí prostřednictvím otce i matky. Následníkem se stává nejbližší dospělý mužský příbuzný krále (většinou bratranec). 

Tanistry končí na počátku 11. století, kdy se Malcolm II. pokusil přenést vládu na svou linii tím, že zavraždil svého bratrance Kennetha III. a jeho syna Boeda z Duffu. Tak se sice prosekal k trůnu, ale byl tu malý problém. Když byl v roce 1033 zavražděn jako kojenec jeho vnuk Boeda, nebyl na živu kromě Malcolma žádný následník v mužské linii dynastie MacAlpine. Malcolm umírá 25. listopadu 1034 na hradě Glamis. Ačkoliv o několik století později někteří kronikáři přijdou s povídkou o „úkladné vraždě“, dobové prameny hovoří o přirozené smrti. Kandidáty na trůn byli jeho tři vnuci, synové jeho dcer — Duncan (král Cumbrie a syn mormaera z Athollu Crínána z Dunkeldu), Macbeth (mormaer z Moray) a Thorfinn Sigurdsson (jarl z Orknejí). Zde začíná jeden z nejslavnějších příběhů skotské historie, jejímž dramatickým zpracováním je Shakespearův Macbeth. Výsledkem následujících událostí, které ale Shakespeare příliš věrně nevystihuje, je přechod královského trůnu na rod MacCrínanů (Dunkeldů), mormaerů z Athollu a dědičných opatů z Dunkeldu, tedy hlav samostatné skotské církve. Od dob Duncanova syna Malcolma III. se pravidla tanistry dodržují již jen formálně a je zavedeno pravidlo primogenitury. Rod MacCrínánů (Dunkeldů) nastupuje osobou Malcolma III. na trůn roku 1058 a vládne až do roku 1283. V tomto roce umírá  Alexandr III.

Základní principy tanistry však hrají důležitou úlohu i v následujícím období bojů o skotský trůn, kdy je pro kandidaturu rodu Bruce zdůrazňován vyšší věk hlavy rodu (a tedy i zralost a větší připravenost k vládě – významný prvek volby tanista) oproti jeho protivníkovi z rodu Comyn (ten však měl silnější nárok z hlediska primogenitury, neboť byl potomkem starší linie královského rodu).

Poznámky

Dějiny Skotska
Robert VI. de Brus

Robert VI. de Brus (1220 až 3. května 1295 v Lochmaben Castle) byl 7. lord z Annandale pocházející z rodu de Bruce, který byl feudálním vlastníkem ve Skotsku a později mezi lety 1290-92 i skotským regentem. Znám byl i pod přezdívkou maska.

Během svého života byl dvakrát ženatý. Jeho manželka byla Isabella de Clare, se kterou se oženil 2. listopadu 1226 (zemřela před 10. květnem 1254), jako druhou manželku pak měl Christinu de Ireby, jež zemřela kolem roku 1305

Reference 

Rod de Bruce
Skotští regenti
Pohřbení v klášteře Gisborough
Narození v roce 1220
Úmrtí 3. května
Úmrtí v roce 1295
Muži
Huygens

Slovo Huygens (vyslovujeme „hejchens“) může mít několik významů:
 Christiaan Huygens, nizozemský fyzik a matematik
 Kráter Huygens na Marsu
 Hora Huygens na Měsíci
 planetární mise Cassini-Huygens
 sonda Huygens, pojmenovaná po tomto fyzikovi, součást mise
David II. Skotský

David II. (5. března 1324 – 22. února 1371) byl král Skotska (Alby) v od 7. června 1329 až do své smrti. Byl nejstarším a jediným žijícím synem skotského krále Roberta I. a jeho manželky Alžběty de Burgh.

Skotský král 
Podle závěrů mírové dohody z Northamptonu byl 17. července 1328 oženěn s Janou Anglickou, dcerou anglického panovníka Eduarda II.

Králem se stal po smrti svého otce 7. června 1329 ve věku pěti let. Jeho poručníkem se stal Thomas Randolph. Po jeho smrti se na této pozici v krátkém čase vystřídalo několik jiných šlechticů.

Po porážce Skotů u Dupplinu 24. září 1332 začal anglický král Eduard III. prosazovat jako nástupce na skotském trůnu Eduarda Balliola. V prosinci byl Balliol nucen opustit Skotsko, ale vrátil se následující rok jako součást anglického vojska vedeného Eduardem III. Po jejich vítězství v červenci v bitvě u Halidon Hill byli David a jeho manželka posláni do bezpečí do Francie.

Roku 1341 se David vrátil do země a ujal se vlády. Roku 1346 s ohledem na smlouvu s Francií vpadl do Anglie, ale v říjnu byl poražen v bitvě u Neviles Cross, byl zajat a odveden do Londýna. V říjnu 1357 byla podepsána mírová dohoda, v níž skotská šlechta souhlasila s úhradou výkupného ve výši 100 000 marek za propuštění svého krále.

David se vrátil do Skotska, ale protože království bylo chudé, zjistil, že platba výkupného v původní výši není možná. Bylo zaplaceno několik splátek, ale David nakonec nabídl Eduardovi III. místo výkupného to, že on nebo jeho potomci se stanou nástupci na skotském trůnu. Roku 1346 skotský parlament odmítl přijmout Lionela, Eduardova syna za následníka skotského krále, ale David pokračoval v tajných jednáních s Eduardem III.

V únoru 1364 se oženil s Markétou Drummondovou, v březnu 1370 se s ní však rozvedl.

Smrt a následnictví 
Zemřel nenadále na vrcholu svých sil 22. února 1371 na hradě v Edinburghu. Byl pohřben v Holyroodském opatství. Neměl žádné potomky, a tak se jeho nástupcem stal jeho synovec Robert II., první skotský král rodu Stuartovců.

Reference

Externí odkazy 
 

Rod de Bruce
Skotští králové
Pohřbení v klášteře Holyrood
Věznění v Toweru
Věznění panovníci
Narození v roce 1324
Narození 5. března
Narození v Dunfermline
Úmrtí v roce 1371
Úmrtí 22. února
Úmrtí v Edinburghu
Muži
Titan

Titan může označovat:
 Titan (měsíc) – měsíc planety Saturn
 titan (prvek) – chemický prvek
 Titáni – v řecké mytologii potomci matky země Gaie a boha Úrana
 titán obrovský – jihoamerický brouk

kultura
 Titan (album) – deváté studiové album řecké kapely Septicflesh
 Titan (film) – francouzsko-belgický filmový thriller z roku 2021
 Titan (projekt Blizzard Entertainment) – název zrušeného projektu vyvíjeného společností Blizzard Entertainment
 Titan A.E. – animovaný film (2000)

technologie
 Cessna Titan – americké letadlo
 rakety Titan – americká raketa
 Titan (ponorka) – americká ponorka, Nehoda ponorky Titan v červnu 2023 v Atlantském oceánu při cestě k vraku Titanicu

Titans může být:
 Teen Titans – fiktivní superhrdinský tým z komiksů vydavatelství DC Comics
 Teen Titans (seriál) – americký animovaný televizní seriál z let 2003–2006
 Titans (seriál, 2000) – americký televizní seriál z roku 2000
 Titans (seriál, 2018) – americký televizní seriál z roku 2018

Související články 
 Titanic

Externí odkazy
Kultura s moravskou malovanou keramikou

Kultura s moravskou malovanou keramikou (zkratka: MMK) je označení pro pravěkou neolitickou a eneolitickou kulturu rozšířenou ve střední Evropě v 5. a 4. tisíciletí př. n. l., nazvanou podle charakteristické výzdoby nádob malováním. Vychází z lengyelského kulturního okruhu. Byla rozšířena hlavně na Moravě, ale i v Rakousku, Slezsku a Čechách.

První ji rozpoznal v roce 1888 archeolog Jaroslav Palliardi na sídlišti Znojmo-Novosady.

Keramika 
K výzdobě povrchu keramiky se používala hlavně červená a žlutá barva, aplikována na povrch po výpalu. Objevuje se také černá a bílá barva. Toto barvivo mělo minerální původ /např. hematit, saze, vápenec/. Objevuje se i rytá výzdoba - hlavně ve fázi Ia.

Zajímavé nálezy

Sošky 
Jedním z výrazných rysů této kultury jsou nálezy velkého množství ženských figurek, tzv. Venuší, a také nálezy figurek zvířat. Schématizované figurky byly vyrobené z pálené hlíny. Sloužily nejspíše k výzdobě svatyní a jako zástupná oběť.

Rondely 
Rondely jsou kruhové stavby, jejichž stavba pokračuje z doby kultury s vypíchanou keramikou. První byl, v šedesátých letech, zcela prozkoumán rondel lidu s moravskou malovanou keramikou na lokalitě Těšetice-Kyjovice.

Relativní chronologie 
Hlavní dělení je na dva stupně, které jsou dále rozlišeny na fáze a subfáze.
 starší stupeň (stupeň I)-
 mladší neolit
 keramika s vícebarevnou malbou
 osídlení hlavně na jižní a jihovýchodní Moravě a v přilehlém Rakousku
 mladší stupeň(stupeň II) -
 eneolit
 keramika s jednobarevnou malbou - červenou nebo bílou, keramika bez malby
 jižní, jihovýchodní a střední Morava, Slezsko, Čechy a horní Podunají

Periodizace 
podle Vladimíra Podborského, P. Koštuříka, E. Kazdové, I. Rakovského
 stupeň I
 fáze Ia
 lokality:
 Znojemsko: Boskovštejn-Výhon, Křepice, Střelice-Bukovina, Těšetice-Kyjovice aj.
 Brněnsko: Neslovice, Oslavany-Luže, Popůvky, Prštice aj.
 Bučovice, Kobeřice, Archlebov
 sídliště: rovinná, bez opevnění

 subfáze Ia1
 subfáze Ia2
 subfáze Ia3
 fáze Ib
 subfáze Ib1
 subfáze Ib2
 subfáze Ib3
 fáze Ic
 stupeň II
 fáze IIa
 subfáze IIa1
 subfáze IIa2
 subfáze IIa3
 subfáze IIa4
 fáze IIb

Literatura 
 Vladimír Podborský, V. a kol. 1993: Pravěké dějiny Moravy. Brno.
 Koštuřík, P. 1973, Brno: Die Lengyel-Kultur in Mähren, Studie StAÚ I/6, Brno.
 Kazdová, E.- Koštuřík, P.- Weber, Z. 1977: Numerický kód moravské malované keramiky, Brno.

Moravská malovaná keramika
Archeologické kultury v Česku
Neolitické kultury
Lord

Lord je anglický a skotský šlechtický titul, který byl dříve spojen s právem usednout ve sněmovně lordů.

Velká Británie používá pět šlechtických hodností: Duke (vévoda), Marquess (markýz), Earl (hrabě), Viscount (vikomt) a baron, mimo vévody mohou být všichni uvedení šlechtici mužského pohlaví označováni jako lordi. Titul barona v praxi užíván není, baroni jsou přímo nazýváni pouze lordy.

Manželka lorda je titulována jako Lady. Pokud je ovšem žena přímo nositelkou šlechtické hodnosti, používá přímo pouze svůj titul, což platí i pro baronku (tedy baronka, nikoliv lady Thatcherová, např.).

Titul lord před jménem smějí používat též mladší synové vévodů a markýzů (např. Lord Randolph Churchill, otec sira Winstona), kteří ale nemohou zasednout ve sněmovně lordů.

Externí odkazy 
 

Šlechtické tituly