Agostino Casaroli

Agostino kardinál Casaroli (24. listopadu 1914 Castel San Giovanni – 9. června 1998 Řím) byl římskokatolický kněz, diplomat a kardinál státní sekretář (1979–1990) Vatikánu.

Životopis 

Narodil se v chudé rodině v Castel San Giovanni (Piacenza). V květnu 1937 byl vysvěcen na kněze a pokračoval dále na studiu na Papežské církevní akademii. 1939 obdržel doktorát kanonického práva. V roce 1940–1961 byl zaměstnán jako úředník na Státním sekretariátu. Jan XXIII. jej v roce 1961 jmenoval náměstkem tajemníka Kongregace pro mimořádné církevní záležitosti. Papežem Janem XXIII. byl pověřen navázáním diplomatických kontaktů se státy východního bloku. Zde vedl první diplomatickou misi do Maďarska, která se snažila vyřešit osud kardinála Józsefa Mindszentyho, který byl po potlačení Maďarského povstání v nedobrovolném vězení na americké ambasádě v Budapešti. Zahájil taktéž diplomatické vztahy s Československem, kde vyjednával o postavení katolické církve, jmenování biskupů a o osudu kardinála Berana, který byl v 50. letech internován na různých místech republiky. Mimo jiné domlouval a diskutoval možnost návštěvy Josefa Berana v Římě, při které měl převzít kardinálskou hodnost. Během svých jednání se setkal i Josefem Plojharem, kterého ovšem ve své knize značně kritizoval

Postupně se stal vůdčí osobností vatikánské diplomacie, vedl jednání Vatikánu s řadou zemí a byl hlavním spoluarchitektem politiky papežů Pavla VI. a Jana Pavla II. vůči zemím východního bloku. Dne 4. července 1967 byl jmenován tajemníkem Kongregace pro mimořádné církevní záležitosti. Dne 16. července jej Pavel VI. vysvětil na biskupa a v roce 1979 jej Jan Pavel II. jmenoval kardinálem a státním sekretářem. Dne 1. prosince 1990 na tento úřad rezignoval pro vysoký věk.

Kardinál Casaroli se jako papežský legát zúčastnil Národní pouti na Velehradě v roce 1985. V roce 1990 se zúčastnil jako kardinál státní sekretář historicky první návštěvy papeže v Československu.

V roce 2001 vydalo Karmelitánské nakladatelství jeho knihu Trýzeň trpělivosti, v níž popisuje diplomatické vztahy Svatého stolce a komunistických zemí v letech 1963–1989 a své angažmá v nich.

Vyznamenání 
  velký záslužný kříž Záslužného řádu Spolkové republiky Německo – Německo, 1960
  velkodůstojník Řádu zásluh o Italskou republiku – Itálie, 7. května 1963
  velká čestná dekorace ve zlatě s hvězdou Čestného odznaku Za zásluhy o Rakouskou republiku – Rakousko, 1965
  velkodůstojník Řádu prince Jindřicha – Portugalsko, 12. října 1966
  rytíř velkokříže Řádu zásluh o Italskou republiku – Itálie, 22. září 1972
  velkokříž Řádu Kristova – Portugalsko, 20. října 1979
  velkokříž Řádu svatého Jakuba od meče – Portugalsko, 31. března 1981
  velkokříž Řádu prince Jindřicha – Portugalsko, 26. dubna 1985
  velká čestná dekorace ve zlatě na stuze Čestného odznaku Za zásluhy o Rakouskou republiku – Rakousko, 1991
  rytíř Řádu zvěstování – Itálie

Dílo

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam kardinálů jmenovaných Janem Pavlem II.

Externí odkazy 
 
 Oficiální web

Italští kardinálové
Kardinálové státní sekretáři
Italští římskokatoličtí biskupové
Kanonisté
Diplomaté Svatého stolce
Osobnosti Římské kurie
Absolventi Papežské lateránské univerzity
Nositelé Čestného odznaku Za zásluhy o Rakousko II. třídy
Nositelé Čestného odznaku Za zásluhy o Rakousko IV. třídy
Rytíři velkokříže Řádu svatého Jakuba od meče
Rytíři velkokříže Řádu zásluh o Italskou republiku
Velkodůstojníci Řádu zásluh o Italskou republiku
Nositelé Velkého záslužného kříže Záslužného řádu Německa
Rytíři velkokříže Řádu Kristova
Velkodůstojníci Řádu prince Jindřicha
Nositelé velkokříže Řádu prince Jindřicha
Nositelé Řádu zvěstování
Narození v roce 1914
Narození 24. listopadu
Narození v Emilii-Romagni
Úmrtí v roce 1998
Úmrtí 9. června
Úmrtí v Římě
Muži