Pinus

Pinus és un gènere de conífera de la família Pinaceae. Són arbres coneguts popularment com a pins, per bé que altres arbres d'altres gèneres també s'anomenen pins.

Els pins, quan creixen junts, formen boscos que s'anomenen pinedes. De diverses espècies de pins amb pinyons comestibles s'obté l'oli de pinyó amb diversos usos.

Característiques 
Els pins són arbres de fulla perenne, generalment de tronc dret i elevat. La capçada pot ser piramidal o arrodonida i, en els arbres adults, ampla i deprimida. Els macroblasts presenten fulles esquamiformes sense clorofil·la. Les fulles tenen una forma acicular característica  amb dos o més canals resinífers cadascuna, i s'apleguen en forma de fascicles de dues a cinc unitats en petites branquetes anomenades braquiblasts. Les espècies europees tenen totes braquiblasts amb dues fulles.

Els cons masculins es desenvolupen a la base dels brots anuals. Els estròbils presenten escates persistents, sent les tectrices rudimentàries i incluses i les seminíferes sol presentar una protuberància o melic en la seva part externa (apòfisi) maduren biennal o trienalment. Les llavors són alades amb la testa més o menys lignificada. Nombroses espècies es conreen des de molt antic pels seus pinyons o amb finalitats ornamentals o forestals, la qual cosa dificulta l'establiment de les seves àrees originals.

Els pins són plantes monoiques, amb inflorescències masculines i femenines separades en un mateix peu. Les femenines, després de pol·linitzades i madurades, es lignifiquen i es transformen en pinyes, les esquames de les quals protegeixen les llavors, anomenades pinyons. La petorrera és la pell que salta de la soca o del tronc.

Història 
Entre els antics el pi era l'arbre preferit de Demèter o Cibeles. Els coribants portaven tirs els extrems del qual eren pinyes de pi. També s'emprava la pinya en cerimònies del culte de Bacus. De vegades, es representen a Silvà amb una branca de pi a la mà dreta.

Distribució 
Hi ha més d'un centenar d'espècies de pins, distribuïdes per totes les latituds i altituds de l'hemisferi nord, sis de les quals es fan espontàniament als Països Catalans: el pi blanc, el pi pinyer i el pinastre, propis de la terra baixa, la pinassa o pi gargalla a la muntanya mitja, el pi roig a l'estatge montà i el pi negre a l'alta muntanya. Algunes altres (pi canari, pi insigne) han estat introduïdes per al seu aprofitament forestal.

Espècies per regions 
Existeixen al voltant de 110 espècies de pi al món. Els pins són natius de l'Hemisferi Nord, amb solament una espècie trobada al sud de l'Equador, a l'illa de Sumatra (2°S, el pi de Sumatra). A l'Amèrica del Nord se situen des dels 66°N al Canadà (pi Jack) fins als 12°N pel sud a Nicaragua (pi del Carib). Les muntanyes subtropicals de Mèxic alberguen la major diversitat d'espècies d'aquest gènere, amb prop de 47. L'oest dels Estats Units (Califòrnia) és el segon lloc del planeta amb més diversitat de pins. A Euràsia es troben des de les Illes Canàries i Escòcia per l'Oest fins al llunyà orient rus, i pel sud des de les Filipines fins als 70° N a Noruega i Sibèria oriental (pi roig i pi nan siberià respectivament). Set espècies són natives i originàries de la península Ibèrica i zones limítrofes i han sobreviscut i desenvolupat des de temps remots. En el nord d'Àfrica existeixen pins a les zones muntanyenques, així com en els Himalaies i en el sud-est asiàtic. S'han introduït pins en àrees temperades i subtropicals de l'Hemisferi Sud, incloent l'Argentina, el Brasil, Xile, l'Equador, Uruguai, el Paraguai, Nova Zelanda i Austràlia, on creixen extensament com a recurs de la fusta, i inclusivament algunes espècies s'han convertit en invasores.

Llista de pins per regions

Vell món 
Regió europea i mediterrània (alguna espècie estesa fins a Àsia)
 Pinus brutia - Pi de Turquia
 Pinus canariensis - Pi de les Canàries
 Pinus cembra - Pi suís
 Pinus halepensis - Pi blanc (en eivissenc/formenterer: pi bord)
 Pinus halepensis ceciliae - Pi blanc endèmic de Menorca
 Pinus heldreichii - sin. Pinus leucodermis - Pi de Bòsnia
 Pinus mugo - Pi negre
 Pinus nigra - Pinassa
 Pinus peuce - Pi de Macedònia
 Pinus pinaster - Pinastre
 Pinus pinea - Pi pinyer o Pi pinyoner (en eivissenc/formenterer/tarragoní: pi ver)
 Pinus sylvestris - Pi roig

Àsia
 Pinus amamiana
 Pinus armandii
 Pinus bhutanica
 Pinus bungeana
 Pinus dalatensis
 Pinus densata
 Pinus densiflora
 Pinus eremitana
 Pinus fenzeliana
 Pinus fragilissima
 Pinus gerardiana
 Pinus henryi
 Pinus hwang-shanensis
 Pinus kesiya
 Pinus koraiensis
 Pinus krempfii
 Pinus latteri
 Pinus luchuensis
 Pinus massoniana
 Pinus merkusii
 Pinus morrisonicola
 Pinus orthophylla
 Pinus parviflora
 Pinus pumila
 Pinus roxburghii
 Pinus sibirica
 Pinus squamata
 Pinus tabuliformis
 Pinus taiwanensis
 Pinus thunbergii
 Pinus uyematsui
 Pinus wallichiana - Pi de l'Himàlaia
 Pinus wangii (sin. Pinus kwangtungensis)
 Pinus yunnanensis

Nou món 
Canadà i EUA, excepte àrees properes a la frontera mexicana
 Pinus albicaulis
 Pinus aristata
 Pinus attenuata
 Pinus balfouriana
 Pinus banksiana
 Pinus clausa
 Pinus contorta
 Pinus coulteri
 Pinus echinata
 Pinus edulis
 Pinus elliottii
 Pinus flexilis
 Pinus glabra
 Pinus jeffreyi
 Pinus lambertiana
 Pinus longaeva
 Pinus monophylla
 Pinus monticola
 Pinus muricata
 Pinus palustris - Pi melis
 Pinus ponderosa (sin. Pinus washoensis)
 Pinus pungens
 Pinus radiata - Pi insigne
 Pinus reflexa
 Pinus remota
 Pinus resinosa
 Pinus rigida
 Pinus sabineana
 Pinus serotina
 Pinus strobus
 Pinus taeda
 Pinus torreyana
 Pinus virginiana

Sud d'Arizona i Nou Mèxic, Mèxic, Amèrica central i Carib
 Pinus apulcensis
 Pinus arizonica
 Pinus ayacahuite
 Pinus caribaea
 Pinus cembroides
 Pinus chiapensis
 Pinus cooperi
 Pinus cubensis
 Pinus culminicola
 Pinus devoniana (sin. Pinus michoacana)
 Pinus durangensis
 Pinus engelmannii
 Pinus estevezii
 Pinus gordoniana (sin. Pinus douglasiana)
 Pinus greggii
 Pinus hartwegii
 Pinus herrerae
 Pinus hondurensis (sin. Pinus caribaea var. hondurensis)
 Pinus jaliscana
 Pinus johannis
 Pinus lawsonii
 Pinus leiophylla
 Pinus lumholtzii
 Pinus maximartinezii
 Pinus maximinoi (sin. Pinus tenuifolia)
 Pinus montezumae
 Pinus nelsonii
 Pinus occidentalis
 Pinus oocarpa
 Pinus patula
 Pinus orizabensis
 Pinus pinceana
 Pinus praetermissa
 Pinus pringlei
 Pinus pseudostrobus
 Pinus quadrifolia
 Pinus rzedowskii
 Pinus strobiformis
 Pinus tecunumanii
 Pinus teocote
 Pinus tropicalis

Referències

Vegeu també 
 Empelt de bruixa