Vltava

Vltava () je s délkou 430,2 km nejdelší řekou na území Česka. Pramení na Šumavě, u obce Černý Kříž, soutokem Teplé Vltavy a Studené Vltavy. Protéká mimo jiné Českým Krumlovem, Českými Budějovicemi a Prahou a ústí zleva do Labe v Mělníku. Povodí Vltavy s přítoky Malší, Lužnicí, Otavou, Sázavou a Berounkou zaujímá jižní část Čech a spolu s Labem, jehož přítokem Vltava je, vytváří systém odvodňující téměř celé Čechy. Povodí řeky je 28 090 km² (z toho 27 047,59 km² v Česku). Své jméno „Vltava“ řeka dostala od starých Germánů, kteří ji nazývali Wilt-ahwa – divoká voda, přičemž Germáni jméno pro Vltavu převzali nejspíše od Keltů.

Etymologie 
Název řeky pochází ze starogermánského slovního spojení „Wilth“-„ahwa“, „divoká, dravá voda“. Ve Fuldských análech z roku 872 je tento název doložen jako „Fuldaha“ (srov. s řekou Fulda), v roce 1113 jako „Wultha“. V Kosmově kronice se roku 1125 poprvé objevuje v počeštěné podobě jako „Wlitaua“.

Průběh toku 

Řeka Teplá Vltava, která je považována za jeden ze dvou hlavních zdrojů Vltavy, pramení na východním svahu Černé hory (1 316 m n. m.) na Šumavě ve výšce 1 172 m n. m. jako Černý potok. Jeho pramen je znám jako chráněné území Pramen Vltavy. Prvních 5 km teče severním směrem, od soutoku s Kvildským potokem v Kvildě obrací nadlouho svůj tok k jihovýchodu. Od ústí Vydřího potoka v obci Borová Lada (890 m n. m.) nese říčka název Teplá Vltava, záhy přibírá Vltavský potok, známý též jako Malá Vltava. Ten pramení v Pláňském polesí ve výšce 1 158 m n. m. Protéká Horní Vltavicí a poté v Lenoře (756 m n. m.) získává vody Řasnice, zvané také Travnatá Vltava. Za Lenorou má řeka jen nepatrný spád a vytváří v ploché krajině rozsáhlé mokřady s mnoha meandry, souhrnně zvané Vltavský luh. Zde uprostřed 1. zóny NP Šumava Mrtvý luh se v nadmořské výšce 731 m u osady Chlum stékají Teplá a Studená Vltava. Ta pramení na druhé straně hranic v Bavorsku západně od obce Haidmühle pod německým názvem Altwasser nebo Kalte Moldau. Od soutoku obou hlavních pramenných toků Teplé a Studené Vltavy pak řeka po zbytek své cesty má jméno Vltava.

U Nové Pece se Vltava rozlévá do širokého a dlouhého přehradního jezera, které vzniklo přehrazením jejího toku u obce Lipno nad Vltavou. Za Lipnem protéká řeka romantickým skalnatým údolím pod Čertovou stěnou (tento její úsek se nazývá Čertovy proudy) a směřuje k vyrovnávací nádrži Lipno II, těsně před Vyšším Brodem. V úseku mezi přehradní hrází Lipno a Vyšším Brodem je koryto řeky téměř bez vody (přehrada je povinna udržovat minimální průtok 2 krychlové metry vody za sekundu), protože většina vod z Lipenského jezera je odváděna kanálem od podzemní elektrárny do vyrovnávací nádrže Lipno II. Pouze výjimečně se průtok zvyšuje – buďto za přebytku vody v nádrži, nebo u příležitosti vodáckých závodů, neboť úsek Čertových proudů je považován za jednu z nejtěžších vodáckých a slalomových tras na světě. Takové akce ovšem vyžadují průtok 20–30 m3 vody za sekundu.

Za Vyšším Brodem protéká Vltava otevřenější krajinou a stáčí svůj tok k severu. Četnými zákruty protéká turisticky atraktivní oblastí s řadou kulturně historických památek, které jsou obvykle v těsné blízkosti řeky. Její tok směřuje k hradu Rožmberk, protéká městečkem Větřní a skalnatým údolím vstupuje do Českého Krumlova.

Tok Vltavy směřuje odtud dále na sever, protéká kolem kláštera Zlatá Koruna, míjí bývalé keltské oppidum Třísov a obtéká skalnatý ostroh se zříceninou hradu Dívčí kámen. Pak již pokračuje rovinatou Českobudějovickou pánví k Českým Budějovicím (řkm 239,6). Zde přibírá vody řeky Malše. Za městem pokračuje tok Vltavy kolem obce Hluboká nad Vltavou a směřuje k Hněvkovické přehradě. Ta zajišťuje vodu pro Jadernou elektrárnu Temelín. Odtud až za Prahu vytváří řeka hluboké a úzké údolí, které se rozšiřuje jen na několika místech. Protéká Týnem nad Vltavou a za ním přibírá vody řeky Lužnice.

Až k Týnu nad Vltavou však již zasahuje hladina dalšího stupně Vltavské kaskády, Orlické přehrady, pojmenované podle známého zámku Orlík. Jezero pohltilo i soutok Vltavy s Otavou u hradu Zvíkova. Pod hrází Orlické přehrady pokračuje tok Vltavy dále k severu. V úseku před Prahou zadržují vody Vltavy ještě další čtyři přehrady Vltavské kaskády – Kamýcká, Slapská, Štěchovická a Vranská.

U Davle leží v řece Ostrov sv. Kiliána, na němž do roku 1419 stával Ostrovský klášter. V těchto místech se zprava vlévá řeka Sázava, o něco dále na okraji Prahy za Zbraslaví se zleva připojuje řeka Berounka. Po průtoku hlavním městem se Vltava teprve v Kralupech nad Vltavou vymaňuje z úzkého údolí do roviny a u Mělníka ve výšce 156 m n. m. se vlévá do Labe. Ačkoliv je Vltava k místu soutoku delší a vodnější, nese tok dále oproti zvyklostem jméno Labe. To protéká Německem a ústí do Severního moře.

Před několika milióny let odtékala horní část Vltavy do Dunaje.

Větší přítoky 

(levý / pravý, říční kilometr od pramene k ústí)

 Kvildský potok (L, řkm 424,1)
 Bučina (P, řkm 422,6)
 Vydří potok (L, řkm 416,8)
 Vltavský potok (Malá Vltava) (P, řkm 416,0)
 Račí potok (L, řkm 404,5)
 Kubohuťský potok (L, řkm 402,8)
 Kaplický potok (L, řkm 396,5)
 Řasnice (Travnatá Vltava) (P, řkm 394,3)
 Volarský potok (L, řkm 378,9)
 Studená Vltava (P, řkm 376,7)
 Jezerní potok (P)
 Olšina (L)
 Větší Vltavice (P, řkm 314,5)
 Branná (L, řkm 297,9)
 Polečnice (L, řkm 281,3)
 Jílecký potok (P)
 Křemžský potok (Křemže) (L, řkm 258,6)
 Malše (P, řkm 240,0)
 Dehtářský potok (L, řkm 231,9)
 Bezdrevský potok (L, řkm 231,0)
 Lužnice (P, řkm 202,2)
 Hrejkovický potok (P)
 Otava (L, řkm 169,1)
 Brzina (P, řkm 126,9)
 Musík (P, řkm 106,8)
 Mastník (P, řkm 104,6)
 Kocába (L, řkm 82,8)
 Sázava (P, řkm 78,3)
 Bojovský potok (L, řkm 75,2)
 Berounka (L, řkm 63,4)
 (viz též Seznam řek a potoků v Praze)
 Botič (P, řkm 55,2)
 Rokytka (P, řkm 47,4)
 Litovický potok (Šárecký potok) (L, řkm 42,7)
 Zákolanský potok (L)
 Bakovský potok (L)

Plocha povodí podle zemí

Vodní režim 
Vybrané hlásné profily:

Využití

Závod Horní Vltava 
 
 řkm 329,54 – Přehrada Lipno I (1952–1959), plocha nádrže 48,7 km2, 725,6 m n. m.
 řkm 319,12 – Přehrada Lipno II
 řkm 233,00 – jez České Vrbné (1968), plavební komora postavena roku 2010, na místě vorové propusti postavena elektrárna. V blízkosti nová slalomová dráha.
 řkm 228,80 – jez Hluboká nad Vltavou (1935), plavební komora dokončena v roce 2013.
 řkm 210,39 – Přehrada Hněvkovice (1986–1992), plavební komora byla dokončena a uvedena do provozu roku 2010, plocha nádrže 2,68 – 3,21 km2.
 řkm 208,90 – starý jez Hněvkovice, 354,79 m n. m., provedena modernizace jezu s výstavbou plavební komory. Uvedeno do provozu 2017.
 řkm 200,41 – Přehrada Kořensko (1986–1991), plavební komora dokončena roku 2000, 2016–2017 komora modernizována.

Závod Dolní Vltava 

 řkm 159,90 – Žďákovský most
 řkm 144,70 – Přehrada Orlík (1954–1966), plavební zařízení pro velká plavidla (šikmé kolejové zdvihadlo doplněné v horní části plavební komorou) nedokončeno, pouze šikmé kolejové zdvihadlo pro sportovní plavidla do 3,5 t; plocha nádrže 27,3 km2, hladina max. 354 m n. m., min. 347,6 m n. m.
 řkm 134,73 – Přehrada Kamýk (1956–1962), s plavební komorou
 řkm 91,69 – Přehrada Slapy (1951–1954), výtah pro lodě (svislé nebo šikmé zdvihadlo) není dokončen, plocha nádrže 13,92 km2
 řkm 84,44 – Přehrada Štěchovice (1937–1945), s plavební komorou délkově přizpůsobenou pro plavení vorů, plocha nádrže 1,14 km2
 řkm 71,33 – Přehrada Vrané nad Vltavou (1930–1936) s plavební komorou, plocha nádrže 2,51 km2
 řkm 62,90 – plavební komora Modřany (jez Modřany)
 řkm 53,70 – plavební komora Smíchov (oddělený kanál od Šítkovského jezu k jezu u Sovových mlýnů)
 řkm 50,50 – plavební komora Štvanice (jez u začátku ostrova Štvanice)
 řkm 43,50 – plavební komora Podbaba, plavební kanál Podbaba – Troja, délka 3,5 km (Trojský jez a sportovní kanál na pravé straně)
 řkm 35,90 – plavební komora Roztoky, plavební kanál Roztoky – Klecany, délka 1,4 km (jez Klecany)
 řkm 26,70 – plavební komora Dolánky (jez Dolany)
 řkm 17,90 – plavební komora Miřejovice (jez Nelahozeves – Veltrusy)
 řkm 00,90 – plavební komora Hořín, plavební kanál Mělník – Vraňany, délka 10,1 km

Vodáctví 

Vodácky nejvyužívanější je Vltava v úseku z Vyššího Brodu do Boršova nad Vltavou. V souvislosti s velkým množstvím kempů, restaurací a dalších různých služeb spojených s vodáctvím se často o Vltavě mluví jako o nejkomerčnější řece světa. Roční návštěvnost Vltavy se v roce 2020 pohybovala kolem 130 tisíc lidí.

Mlýny 
Mlýny jsou řazeny po toku řeky.
 Mrázkův mlýn – Český Krumlov, Kájovská, okres Český Krumlov, kulturní památka
 Krumlovský mlýn – Český Krumlov, Široká, okres Český Krumlov, kulturní památka
 Klášterní mlýn – Zlatá Koruna, okres Český Krumlov
 Stecherův mlýn – Litvínovice, okres České Budějovice
 Ungnadův mlýn
 Královcův mlýn (208,95 km) – Týn nad Vltavou-Hněvkovice, okres České Budějovice
 Fiedlerův mlýn (208,95 km) – Hněvkovice, okres České Budějovice
 Seznam vodních mlýnů v Praze při Vltavě
 Dol – Máslovice, okres Praha-východ
 Zámecký mlýn – Hořín, okres Mělník, kulturní památka

Výstavy 

 2022 Vltava - proměny historické krajiny, Fakulta stavební ČVUT v Praze, 8. únor – 7. duben 2022. Výstava je zpracována v rámci projektu MK ČR NAKI DG18P02OVV037 „Vltava – proměny historické krajiny v důsledku povodní, stavby přehrad a změn ve využití území s vazbami na kulturní a společenské aktivity v okolí řeky“.Výstava je putovní a zatím byla reprízována v těchto místech: 
 Muzeum Klučenice, 26. 6. – 31. 8. 2022
 Slapy, 3. 9. – 11. 9. 2022
 Davle, 15. 9. – 14. 10. 2022
 SOkA Příbram, 26. 10. – 30. 11. 2022
 Krásná Hora nad Vltavou, 2. 12. 2022 – 10. 3. 2023
 Středočeské muzeum v Roztokách u Prahy, 5. květen 2023 - 1. říjen 2023

V kultuře 

 Vltava – symfonická báseň Bedřicha Smetany z cyklu Má vlast, která hudebně ztvárňuje tok řeky
 Alegorické sochy Vltavy, například:
 kašna zvaná Terezka – klasicistní od Václava Prachnera, v Praze na Mariánském náměstí
 bronzová Alegorie Vltavy a jejích 4 přítoků – secesní socha od Josefa V. Pekárka na Dětském ostrově v Praze
 Alegorie Vltavy od Józy Nováka na Podolské vodárně v Praze
 Alegorie Vltavy od Břetislava Bendy na nároží Vojenského zeměpisného ústavu v Praze 6 (spolu se sochou Alegorie Dunaje na protějším nároží)
 fontána Faun a Vltava – keramická plastika, Olga a Miroslav Hudečkovi 1984, stanice metra Vltavská

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura

Související články 
 Osobní vodní doprava na Vltavě
 Povodeň v Česku (2002)
 Přívozy na Vltavě
 Seznam mostů přes Vltavu
 Seznam pražských mostů
 Splavnění střední Vltavy
 Vltavská kaskáda
 Vltavín

Externí odkazy 

 
 
 
 
 Album současných a historických fotografií řeky Vltavy
 Hlásné profily 
 Povodí Vltavy 
 Potenciál splavnění vltavské vodní cesty (CityPlan 2004–2005)
 Kilometráž Vltavy (vodácká)
 VÚV T.G.Masaryka – Oddělení GIS – Charakteristiky toků a povodí ČR (Vltava, Teplá Vltava)
 Vltava (Cyklus České televize Vodácká putování) – video on-line v archivu ČT
 Seznam vodních elektráren na Vltavě
 Horáčková J., Ložek V., Beran L., Juřičková L., Podroužková Š., Peterka J. & Čech M. (2014). „Měkkýši údolí Vltavy (Čechy). Mollusc fauna of the Vltava River valley (Bohemia)“. Malacologica Bohemoslovaca 13: 12–105.

 
 
Řeky v okrese Prachatice
Řeky v okrese Český Krumlov
Řeky v okrese České Budějovice
Řeky v okrese Písek
Řeky v okrese Příbram
Řeky v okrese Praha-západ
Řeky v Praze
Řeky v okrese Praha-východ
Řeky v okrese Mělník
Řeky na Šumavě
Řeky v Šumavském podhůří
Řeky v Českobudějovické pánvi
Řeky v Táborské pahorkatině
Řeky v Benešovské pahorkatině
Řeky ve Středolabské tabuli
Přítoky Labe
Vodní cesty třídy IV
Vodní cesty třídy I
Vodstvo Českých Budějovic
Vodstvo v Pražské plošině
Praha 1
Praha 2
Praha 4
Praha 5
Praha 6
Praha 7
Praha 8