alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
1332



Události 
 18. února – Amda Sion I., etiopský císař, započal své tažení proti jižním muslimským provinciím (možné již roku 1329).
 13. března – bitva u rakouského Mailberku, v níž bylo poraženo české vojsko pod vedením Jindřicha II. z Lipé
 13. července – vídeňský mír, Jan Lucemburský je nucen odstoupit některé své zástavy měst v Dolním Rakousku
 10. srpna – 11. srpna – Bitva u Dupplin Mooru: Balliolští povstalci a Angličané porazili loajalisty Davida II. ve Skotsku.
 7. listopadu – Lucern vstoupil do švýcarské konfederace s kantonem Uri, Schwyz, a Unterwalden.
 16. prosince – Bitva u Annanu: loajalisté Davida II. porazil Eduarda Balliola v Skotsku.
 Chebsko připojeno k Českému království jako odměna za pomoc Ludvíku Bavorskému v boji o římský trůn

Narození 
 27. května – Ibn Chaldún, arabský učenec († 17. března 1406)
 6. června – Alžběta z Burgh, hraběnka z Ulsteru a vévodkyně z Clarence († 10. prosince 1363)
 8. června – Cangrande II. della Scala, pán Verony († 1359)
 18. června – Jan V. Palaiologos, byzantský císař († 1391)
 20. srpna – Štěpán z Anjou, vévoda slavonský, chorvatský, dalmátský a transylvánský († 9. srpna 1354)
 10. října – král Karel II., navarrský král († 1387)
 ? – Císařovna Ma, čínská císařovna říše Ming († 17. září 1382)
 ? – Isabela Anglická, vévodkyně z Bedfordu a hraběnka ze Soissons († 1379)
 ? – Pero López de Ayala, kastilský státník, historik, básník, kronikář a kancléř († 1407)
 ? – Sü Ta, čínský generál, jeden ze zakladatelů říše Ming († 1385)
 ? – Andrea Vanni, malíř († asi 1414)
? – Theodora Hatun, pátá manželka osmanského sultána Orhana I. († 1381)

Úmrtí 
 13. února – Andronikos II. Palaiologos, byzantský císař (* 25. března 1259)
 13. března – Theodor Metochites, byzantský státník, spisovatel, učenec a patron umělců (* 1270)
 16. června – Adam de Brome, zakladatel koleje Oriel College v Oxfordu (* ?)
 20. července – Thomas Randolph, 1. earl z Moray, skotský regent (* ?)
 2. srpna – Kryštof II. Dánský, dánský král (* 29. září 1276)
 11. srpna v bitvě u Dupplin Mooru
 Domhnall II., skotský šlechtic a regent (* okolo 1302)
 Sir Robert Keith, skotský rytíř, diplomat a maršál (* ?)
 Thomas Randolph, 2. earl z Moray, skotský šlechtic a armádní velitel (* ?)
 2. září – Tug Temür, císař říše Jüan a veliký chán mongolské říše (* 16. února 1304)
 14. prosince – Rinčinbal, císař říše Jüan a veliký chán mongolské říše (* 1. května 1326)
 23. prosince – Filip I. Tarantský, albánský král (* 10. listopadu 1278)

Hlava státu 
 České království – Jan Lucemburský
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor
 Papež – Jan XXII.
 Švédské království – Magnus II. Eriksson
 Norské království – Magnus VII. Eriksson
 Dánské království – Kryštof II. Dánský (po jeho smrti počátek 8 let bezvládí)
 Anglické království – Eduard III.
 Francouzské království – Filip VI. Valois
 Aragonské království – Alfons IV. Dobrý
 Kastilské království – Alfons XI. Kastilský
 Portugalské království – Alfons IV. Statečný
 Polské království – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
 Byzantská říše – Andronikos III. Palaiologos
Osmanská říše – Orhan I.

Reference

Externí odkazy 
 

 
14. století
1322



Události 
 první dochovaná písemná zmínka o městě Zlín
 Cheb s okolím trvale připojen k České koruně
 velké povodně v Praze

Narození 
Česko
 12. února – Jan Jindřich Lucemburský, moravský markrabě († 12. listopadu 1375)
 23. února – Jan Neplach, opatovický opat a kronikář († 16. září 1371)
 ? – Mikuláš Lucemburský, nemanželský syn Jana Lucemburského, patriarcha aquilejský († 30. července 1358)

Svět
 24. června – Johana Brabantská, brabantská a lucemburská vévodkyně († 1. listopadu 1406)
 ? – Che Čen, čínský voják a politik sloužící dynastii Jüan († 1388)

Úmrtí 
Česko
 8. dubna – Markéta Přemyslovna, lehnická kněžna (* 21. února 1296)
 28. září – Plichta ze Žerotína, český rytíř (* 14. prosince 1291)

Svět
 3. ledna – Filip V., francouzský král (1291)
 22. července – Ludvík I. z Nevers, hrabě z Nevers a Rethelu (1274)
 2. srpna – Jolanda z Dreux, skotská královna (1269)
 25. srpna – Beatrix Svídnicko-Javorská, bavorská vévodkyně a římskoněmecká královna (1290)
 1. září – Robert III. Flanderský, flanderský hrabě (1249)
 11. října – Anežka Habsburská, saská vévodkyně (1257)
 ? – Čao Meng-fu, čínský umělec (* 1254)

Hlava státu 
 České království – Jan Lucemburský
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor – Fridrich Sličný
 Papež – Jan XXII.
 Anglické království – Eduard II.
 Francouzské království – Filip V – Karel IV. Sličný
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 
 

 
14. století
1327



Události 
 18. únor – Kazimír I. Těšínský a Boleslav I. Falkenberský složili v Opavě lenní slib českému králi Janu Lucemburskému. O den později udělali to samé Lešek Ratibořský a Vladislav Kozelský
 24. únor – Jan I. Osvětimský složil lenní slib Janu Lucemburskému
 založen štýrský cisterciácký klášter Neuberg

Narození 
 10. února – Fridrich II. Habsburský, syn rakouského, štýrského a korutanského vévody Oty Veselého († 11. prosince 1344)
 ? – Sung Kche, čínský kaligraf († 1387)

Úmrtí 
 29. ledna – Adolf Falcký, rýnský falckrabě (* 27. září 1300) 
 3. února – Jindřich Habsburský, vévoda rakouský a štýrský (* 1298)
 duben – Filip Kastilský (1327), kastilský infant (* 28. května 1292)
6. června – 7. prosince – Matylda ze Žleb, česká šlechtična (* ?)
 16. srpna – Roch z Montpellieru, francouzský světec, patron nemocných morem (* okolo 1295)
 21. září – Eduard II., anglický král (* 25. dubna 1284)
 27. října – Alžběta de Burgh, královna skotská jako manželka Roberta I. (* asi 1289)
 5. listopadu – Jakub II. Aragonský, král sicilský, aragonský, valencijský a sardinský (* 10. srpna 1267)
 ? – Mistr Eckhart, německý teolog a filosof (* 1260)
 ? – Filip I. Drugeth, uherský palatin (* 1288)

Hlava státu 
 České království – Jan Lucemburský
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor x Fridrich Sličný
 Papež – Jan XXII.
 Švédské království – Magnus II.
 Norské království – Magnus VII.
 Dánské království – Valdemar III. Dánský
 Anglické království – Eduard II. – Eduard III.
 Francouzské království – Karel IV. Sličný
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý – Alfons IV.
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Portugalské království – Alfons IV. Statečný
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
 Osmanská říše – Orhan I.

Externí odkazy 
 

 
14. století
1312



Události 
 bylo dáno v platnost manželství mezi Phillipe de Montalais z Chambellay a Thomasse de Chemillé v listinách opatství v La Roë
 květen – Třebíč navštívil Jan Lucemburský
 6. května – došlo ke zrušení templářského řádu papežem Klementem V. na koncilu ve Vienně, přítomen je i český biskup Jan IV. z Dražic
 29. června – Jindřich VII. Lucemburský byl v Lateránské bazilice korunován římským císařem
 končí viennský koncil, na Západě ekumenický koncil (začátek 1311)

Narození 
 13. listopadu – Eduard III., anglický král († 21. červen 1377)
 Boleslav II. Malý, svídnicko-javorský kníže z dynastie slezských Piastovců († 28. července 1368)
Izabela Francouzská, francouzská princezna († 1348)

Úmrtí 
 10. března – Kazimír Bytomský, kníže opolský a bytomský (* 1253/1257)
19. června – Piers Gaveston, gaskoňský šlechtic a blízký homosexuální přítel krále Eduarda II. (* asi 1284) 
 7. září – Ferdinand IV. Kastilský, král Leónu a Kastílie (* 6. prosince 1285)
 9. září – Ota III. Dolnobavorský, dolnobavorský vévoda a uherský král (* 11. února 1261)
 13. prosince – Jan Habsburský, syn rakouského vévody Rudolfa II. a Anežky Přemyslovny (* 10. května 1290)
 ? – Eufémie z Rujány, norská královna jako manželka Haakona V. († 1270)
 ? – Hynek Krušina I. z Lichtenburka, český šlechtic z rodu Lichtenburků (* asi 1260)
 ? – Oldřich II. z Hradce, český šlechtic z rodu pánů z Hradce (* ?)

Hlavy států 
Jižní Evropa
 Iberský poloostrov
Portugalské království – Dinis I. Hospodář
 Kastilské království – Ferdinand IV. Pozvaný – Alfons XI. Spravedlivý
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
 Itálie
Papež – **Klement V.
 La serenissima – Marino Zorzi – Giovanni Soranzo
Západní Evropa
 Francouzské království – Filip IV. Sličný
 Anglické království – Eduard II.
 Skotské království – Robert I. Bruce
Severní Evropa
 Norské království – Haakon V. Magnusson
 Švédské království – Birger Magnusson
 Dánské království – Erik VI. Menved
Střední Evropa
 Svatá říše římská – Jindřich VII. Lucemburský
České království – Jan Lucemburský
 Hrabství henegavské – Vilém III. z Avesnes
 Hrabství holandské – Vilém III. z Avesnes
 Arcibiskupství brémské – Jan I.
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
Východní a jihovýchodní Evropa
 Litevské velkoknížectví – Vytenis
 Moskevská Rus – Jurij III. Daniilovič
 Bulharské carství – Teodor Svetoslav
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
Blízký východ a severní Afrika
 Osmanská říše – Osman I.
 Kyperské království – Jindřich II. Kyperský
 Mamlúcký sultanát – Al-Málik An-Násir Muhammad ibn Kalaún
Afrika
 Habešské císařství – Ouédem-Arad

Externí odkazy 
 

 
14. století
Evropská demokratická strana

Evropská demokratická strana, EDS (někdy také Strana evropských demokratů, en: European Democratic Party, EDP / fr: Parti démocrate européen, PDE / it: Partito democratico europeo, PDE) je evropská politická strana středu, založená krátce po volbách do Evropského parlamentu 2004.

Podle zakladatelů vznikla též jako reakce na rostoucí euroskeptické tendence uvnitř Evropské lidové strany (European People's Party, EPP) a Strany evropských socialistů (Party of European Socialists, PES).

Jejími zakládajícími členy jsou: 
 česká Cesta změny, kterou vede Jiří Lobkowicz, místopředseda EDS
 Darbo Partija – litevská Strana práce, kterou vede Viktor Uspakič
 Democrazia è Libertà - La Margherita – italská Demokracie a svoboda - Kopretina, kterou vede Francesco Rutelli, spolu-předseda EDS
 Euzko Alderdi Jeltzalea / Partido Nacionalista Vasco – španělská Baskická národní strana, kterou vede Josu Jon Imaz, místopředseda EDS
 Mouvement des Citoyens pour le changement – belgické Hnutí občanů pro změnu, které vede europoslanec Gérard Deprez
 Νέοι Ορίζοντες - Neoi Orizontes – kyperský Nový horizont, který vede Nicos Koutsou, místopředseda EDS
 Union pour la Démocratie Française, UDF – Unie pro francouzskou demokracii, kterou vede François Bayrou, spolu-předseda EDS

Čestným předsedou EDS je Romano Prodi, bývalý předseda Evropské komise.

Evropská demokratická strana tvoří spolu s Aliancí liberálů a demokratů pro Evropu (Alliance of Liberals and Democrats for Europe, ALDE) politickou skupinu Evropského parlamentu Obnova Evropy (Renew Europe, Renew).

Externí odkazy 
 http://www.democrats.eu – oficiální webové stránky; anglicky, francouzsky, italsky
 Evropská demokratická strana oficiálně ustavena – tisková zpráva Cesty změny z 10. 12. 2004 na webu Britských listů,
 Perspektivy Evropské unie: Hlavní téma Rady Evropské demokratické strany, zpráva o konání 5.–7. května 2005 na webu Cesty změny

Evropská demokratická strana
Politické strany založené roku 2004
1314



Události 
 24. červen – bitva u Bannockburnu, Robert Bruce rozdrtil anglická vojska

Vědy a umění 
 Konec Dalimilovy kroniky

Narození 
 3. května – Sergej Radoněžský, ruský středověký duchovní vůdce († 25. září 1392)
 ? – Li Šan-čchang, čínský politik sloužící Chung-wuovi, zakladateli a prvnímu císaři říše Ming († 1390)
 ? – Togto, mongolský státník a vojevůdce říše Jüan († 1355)
 ? – Valdemar III., dánský král († 1364)

Úmrtí 
 18. března
 Jacques de Molay, poslední velmistr templářského řádu (* okolo 1243)
 Geoffroy de Charnay, rytíř templářského řádu (* kolem 1251)
 březen – Ota Durynský, opat Zbraslavského kláštera (* ?)
 20. dubna – Klement V., 195. papež římskokatolické církve (* 1264)
 25. listopadu – Jan I., král skotský (* cca 1249)
 29. listopadu – Filip IV. Sličný, francouzský král z dynastie Kapetovců (* 1268)

Hlavy států 
Jižní Evropa
 Iberský poloostrov
 Portugalské království – Dinis I. Hospodář
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
 Itálie
 Papež – **Klement V.
 La serenissima – Giovanni Soranzo
Západní Evropa
 Francouzské království – Filip IV. Sličný – Ludvík X. Hašteřivý
 Anglické království – Eduard II.
 Skotské království – Robert I. Bruce
Severní Evropa
 Norské království – Haakon V. Magnusson
 Švédské království – Birger Magnusson
 Dánské království – Erik VI. Menved
Střední Evropa
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor x Fridrich Sličný
 České království – Jan Lucemburský
 Hrabství henegavské – Vilém III. z Avesnes
 Hrabství holandské – Vilém III. z Avesnes
 Arcibiskupství brémské – Jan I.
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
Východní a jihovýchodní Evropa
 Litevské velkoknížectví – Vytenis
 Moskevská Rus – Jurij III. Daniilovič
 Bulharské carství – Teodor Svetoslav
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
Blízký východ a severní Afrika
 Osmanská říše – Osman I.
 Kyperské království – Jindřich II. Kyperský
 Mamlúcký sultanát – Al-Málik An-Násir Muhammad ibn Kalaún
Afrika
 Habešské císařství – Ouédem-Arad – Amda Sion I.
 Říše Mali – Mansa Musa

Externí odkazy 
 

 
14. století
1315



Události 

 Dominikáni v českých zemích pověřeni výkonem inkvizice – Inkvizitorský dům – čp. 203 (dnes divadlo Na Zábradlí)
 velké povodně v Praze
 26. říjen Jindřich z Lipé zatčen a na půl roku uvězněn na hradě Týřov
 15. listopadu – Bitva u Morgartenu; bitva mezi arcivévodstvím Rakouska a Švýcarské konfederace
 květen – Třebíč navštívil Jan Lucemburský

Narození 
 20. května – Jitka Lucemburská, dcera českého krále Jana Lucemburského a Elišky Přemyslovny († 11. září 1349)
 Ludvík Wittelsbašský, braniborský markrabě a tyrolský hrabě a hornobavorský vévoda († 1361)

Úmrtí 
 30. dubna – Markéta Burgundská, královna navarrská a francouzská jako manželka Ludvíka X. (* 1292)
 29. června – Ramón Llull, katalánský spisovatel, filosof, misionář, logik, cestovatel a rytíř (* asi 1232)
 13. prosince – Gaston I. z Foix-Béarn, hrabě z Foix a vikomt z Béarnu a Marsanu (* 1287)
 ? – Markéta Braniborská, polská královna z dynastie Askánců jako manželka Přemysla II. a saská vévodkyně (* 1270)
 ? – Měšek I. Těšínský, první těšínský kníže (* ?)
 ? – Giovanni Pisano, italský sochař a architekt (* 1250)

Hlavy států 
Jižní Evropa
 Iberský poloostrov
Portugalské království – Dinis I. Hospodář
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
Navarrské království – Ludvík I.
 Itálie
Papež – interregnum
 La serenissima – Giovanni Soranzo
Západní Evropa
 Francouzské království – Ludvík X. Hašteřivý
Bretaňské vévodství – Jan III. Bretaňský
 Anglické království – Eduard II.
 Skotské království – Robert I. Bruce
Severní Evropa
 Norské království – Haakon V. Magnusson
 Švédské království – Birger Magnusson
 Dánské království – Erik VI. Menved
Střední Evropa
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor x Fridrich Sličný
České království – Jan Lucemburský
 Henegavské hrabství – Vilém III. z Avesnes
 Holandské hrabství – Vilém III. z Avesnes
Vlámské hrabství – Robert III.
Kolínské arcibiskupství – Jindřich II. z Virneburgu
Mohučské arcibiskupství – Petr z Aspeltu
Trevírské arcibiskupství – Balduin Lucemburský
 Brémské arcibiskupství – Jens Grand (Jan I.)
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
Východní a jihovýchodní Evropa
 Litevské velkoknížectví – Vytenis
 Moskevská Rus – Jurij III. Daniilovič
 Bulharské carství – Teodor Svetoslav
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
Blízký východ a severní Afrika
 Osmanská říše – Osman I.
 Kyperské království – Jindřich II. Kyperský
 Mamlúcký sultanát – Al-Málik An-Násir Muhammad ibn Kalaún
Afrika
 Habešské císařství – Amda Sion I.
 Říše Mali – Mansa Musa

Externí odkazy 
 

 
14. století
1317



Události 
První písemná zmínka o obci Sivice

Narození 
 Jan Sicilský, regent Sicilského království († 3. dubna 1348)

Úmrtí 
 7. února – Robert z Clermontu, hrabě z Bourbonu a z Clermontu z dynastie Kapetovců, zakladatel bourbonské dynastie (* 1256)
 24. března – Jan V. Braniborský, braniborský markrabě (* 1302)
 14. srpna – Arnaud Nouvel, francouzský kardinál (* ?)
 21. září – Viola Těšínská, manželka českého krále Václava III. (* asi 1290)
 15. prosince – Marie Bytomská, uherská a chorvatská královna jako manželka Karla I. Roberta (* před r. 1295)
 24. prosince – Jean de Joinville, rytíř, autor biografie francouzského krále Ludvíka IX. (* 1224)

Hlavy států 
Jižní Evropa
 Iberský poloostrov
Portugalské království – Dinis I. Hospodář
Navarrské království – Filip II.
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
 Itálie
Papežský stát – Jan XXII.
 La serenissima – Giovanni Soranzo
Západní Evropa
 Francouzské království – Filip V. Vysoký
Bretaňské vévodství – Jan III. Bretaňský
 Anglické království – Eduard II.
 Skotské království – Robert I. Bruce
Severní Evropa
 Norské království – Haakon V. Magnusson
 Švédské království – Birger Magnusson
 Dánské království – Erik VI. Menved
Střední Evropa
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor x Fridrich Sličný
České království – Jan Lucemburský
Braniborské markrabství – Valdemar Veliký
Trevírské arcibiskupství – Balduin Lucemburský
Kolínské arcibiskupství – Jindřich II. z Virneburgu
Mohučské arcibiskupství – Petr z Aspeltu
Solnohradské arcibiskupství – Fridrich III. Libnický
 Henegávské hrabství – Vilém III. z Avesnes
Rakouské vévodství – Fridrich I. Habsburský
 Holandské hrabství – Vilém III. z Avesnes
 Brémské arcibiskupství – Jens Grand (Jan I.)
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
Východní a jihovýchodní Evropa
 Litevské velkoknížectví – Gediminas
 Moskevská Rus – Jurij III. Daniilovič
 Bulharské carství – Teodor Svetoslav
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
Blízký východ a severní Afrika
 Osmanská říše – Osman I.
 Kyperské království – Jindřich II. Kyperský
 Mamlúcký sultanát – Al-Málik An-Násir Muhammad ibn Kalaún
Afrika
 Habešské císařství – Amda Sion I.
 Říše Mali – Mansa Musa

Externí odkazy 
 

 
14. století
1318



Události 
 24. duben – uzavřeny domažlické úmluvy mezi Janem Lucemburským a českou šlechtou.
 9. květen – biskup Jan IV. z Dražic se vydává do Avignonu, aby se očistil před papežem Janem XXII. z nařčení o podpoře a ochraně kacířů a prodávání církevních obročí, vrátil se až 9. červenec 1329
 3. červenec – Mikuláš II. Opavský skládá lenní slib Janovi Lucemburskému a přebírá do přímé správy opavské vévodství
 papežem ustanoveni inkvizitoři dominikán Kolda z Koldic pro Čechy a plzeňský minorita Hartman pro Moravu

Narození 
 18. červen – Eleonora Anglická, geldernská hraběnka z dynastie Plantagenetů († 22. dubna 1355)
 ? – Anna Habsburská, dcera rakouského vévody a římského krále Fridricha I. († prosinec 1343)
 ? – Markéta Pyskatá, tyrolská hraběnka, dcera Jindřicha Korutanského († 3. října 1369)

Úmrtí 
 26. ledna – Bavor III. ze Strakonic, český šlechtic (* po 1250)
7. února – Robert z Clermontu, hrabě z Bourbonu a z Clermontu z dynastie Kapetovců (* 1256)
 14. února
Markéta Francouzská, anglická královna jako manželka Eduarda I. (* 1282)
Jindřich I. Braniborský, braniborský a landsberský markrabě (* 21. března 1256) 
 26. července – Mikuláš I. Opavský, syn Přemysla Otakara II. (* okolo 1255)
 29. září – Imagina z Limburgu, nasavská hraběnka a římskoněmecká královna jako manželka Adolfa Nasavského (* asi 1255)
22. listopadu – Michail Jaroslavič Tverský, kníže tverský a velkokníže vladimirský (* 1271) 
 29. listopadu – Heinrich von Meissen, německý básník (* mezi 1250–1260)
 Erik Magnusson, švédský princ, druhý syn Magnuse III. Švédského (* asi 1282)
 Valdemar Magnusson, švédský princ a finský vévoda, syn Magnuse III. Švédského (* po 1280)

Hlava státu 
Jižní Evropa
 Iberský poloostrov
Portugalské království – Dinis I. Hospodář
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
 Itálie
 Papežský stát – Jan XXII.
Západní Evropa
 Francouzské království – Filip V.
 Anglické království – Eduard II.
 Skotské království – Robert I. Bruce
Severní Evropa
 Norské království – Haakon V. Magnusson
 Švédské království – Birger Magnusson
 Dánské království – Erik VI. Menved
Střední Evropa
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor x Fridrich Sličný
 České království – Jan Lucemburský
 Arcibiskupství brémské – Jens Grand (Jan I.
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
Východní Evropa
 Litevské velkoknížectví – Gediminas
 Druhá bulharská říše – Teodor Svetoslav
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos

Blízký východ a severní Afrika

Osmanská říše – Osman I.

Externí odkazy 

 

 
14. století
1324



Události 
 velké změny v dolním toku Žluté řeky

Narození 
 5. března – David II., král skotský († 22. února 1371)
 ? – Adéla Hesenská, polská královna jako manželka Kazimíra III. († 1371)
 ? – Konstancie Sicilská, sicilská princezna a regentka Sicilského království († 22. října 1355)

Úmrtí 
 8. ledna – Marco Polo, italský cestovatel (* 15. září 1254)
leden – Rabia Bala Malhun Hatun, manželka osmanského sultána Osmana I. (* ?) 
 21. března – Marie Lucemburská, francouzská královna (* 1305)
 31. března – Jindřich II. Kyperský, král Kypru a Jeruzaléma (* 1270)
 ? – Dino Compagni, florentský obchodník, politik a kronikář (* 1255)
 ? – Helvig Holštýnská, švédská královna jako manželka Magnuse III. (* 1260)

Hlavy států 

 Jižní Evropa

 Iberský poloostrov
 Portugalské království – Dinis I. Portugalský
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
 Navarrské království – Karel I. (Karel IV. ve Francii)
 Itálie
 Papež – Jan XXII.
 Benátská republika – Giovanni Soranzo
 Milánské panství – Galeazzo I. Visconti
 Neapolské království – Robert I. Neapolský

 Západní Evropa

 Francouzské království – Karel IV. Sličný
 Bretaňské vévodství –  Jan III. Bretaňský
 Anglické království – Eduard II.
 Skotské království – Robert I.

 Severní Evropa

 Norské království – Magnus VII. Eriksson
 Dánské království – Kryštof II. Dánský
 Švédské království – Magnus II. Švédský

 Střední Evropa

 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor x Fridrich Sličný
 České království – Jan Lucemburský
 Moravské markrabství – Jan Lucemburský
 Hrabství holandské – Vilém III. z Avesnes
 Arcibiskupství brémské – Jens Grand (Jan I.)
 Hornolotrinské vévodství – Fridrich IV.
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert

 Východní Evropa

 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos

 Blízký východ a severní Afrika

 Osmanská říše – Osman I.
 Kyperské království – Jindřich II. Jeruzalémský – Hugo IV. Kyperský

 Afrika

 Habešské císařství – Amda Sion
 Říše Mali – Mansa Musa

Externí odkazy 
 

 
14. století
1325



Události 
Česko
 4. listopadu – král Jan Lucemburský vydal zakládací listinu obce Řevničov
 ražba první zlaté mince za lucemburské vlády v českých zemích

Svět
 7. ledna – Alfons IV. se stal portugalským králem
 Aztékové se usazují v Tenochtitlánu

Vědy a umění 
 Jan Buridan dokončil Summulae logicae, své kompendium logiky

Narození 
 12. května – Ruprecht II. Falcký, falcký kurfiřt († 1398)
 Eleonora Sicilská, královna Aragonie, Valencie, Sardinie, Korsiky a Mallorky jako manželka Petra IV. († 20. dubna 1375)
 Inês de Castro, manželka pozdějšího portugalského krále Petra I. († 7. ledna 1355)

Úmrtí 
 7. ledna – Dinis I., král Portugalska a Algarve (* 9. října 1261)
 5. června – Eberhard I. Württemberský, hrabě württemberský (* 13. března 1265) 
 21. listopadu – Jurij III. Daniilovič, kníže moskevský a velkokníže vladimirský (* 1281)
 27. listopadu – Vít z Habdanku, kanovník vratislavské kapituly a nepotvrzený biskup vratislavský (* ?)
 16. prosince – Karel I. z Valois, hrabě z Valois (* 12. března 1270)
 19. prosince – Anežka Francouzská, burgundská vévodkyně (* 1260)

Hlavy států 
Jižní Evropa
 Pyrenejský poloostrov
 Portugalské království – Dinis I. Hospodář – Alfons IV. Statečný
 Kastilské království – Alfons XI. Spravedlivý
 Aragonské království – Jakub II. Spravedlivý
Navarrské království – Karel I.
 Itálie
 Papež – Jan XXII.
Neapolské království – Robert I. Moudrý
Západní Evropa
 Francouzské království – Karel IV. Sličný
 Anglické království – Eduard II.
 Skotské království – Robert Bruce
Severní Evropa
 Norské království – Magnus VII.
 Švédské království – Magnus IV.
 Dánské království – Kryštof II.
Střední Evropa
 Svatá říše římská – Ludvík IV. Bavor – Fridrich Sličný
 České království – Jan Lucemburský
 Hrabství holandské – Vilém III. z Avesnes
 Arcibiskupství brémské – Jens Grand (Jan I.)
Trevírské arcibiskupství – Balduin Lucemburský
Mohučské arcibiskupství – Matthias von Buchek
Kostnické biskupství – Rudolf II. z Montfortu
Braniborské markrabství – Ludvík I. (Ludvík V. v Bavorsku)
Hesenské lankrabství – Otto I.
 Polské knížectví – Vladislav I. Lokýtek
 Uherské království – Karel I. Robert
Východní Evropa
 Byzantská říše – Andronikos II. Palaiologos
Blízký východ a severní Afrika
 Kyperské království – Hugo IV. Kyperský
 Osmanská říše – Osman I.

Afrika
 Habešské císařství – Amda Sion
 Říše Mali – Mansa Musa

Externí odkazy 
 

 
14. století
1202

Rok 1202 (MCCII) byl nepřestupný rok, který podle juliánského kalendáře započal v úterý.

Podle židovského kalendáře došlo k přelomu let 4962 a 4963. Podle islámského kalendáře započal dne 27. září rok 599.

Události 
 začala čtvrtá křížová výprava (trvá do roku 1204)
 Čingischán vyhladil Tatary
 Babenberky založen rakouský cisterciácký klášter Lilienfeld
 založen aragonský cisterciácký klášter Rueda

Narození 
 Eleonora Kastilská, aragonská královna († 1244)

Úmrtí 
 9. března – Sverre Sigurdsson, norský král (* 1145/1151)
 13. března – Měšek III. Starý, kníže velkopolský (* 1126/27)
 30. března – Jáchym z Fiore, mystik a teolog (* 1135)
7. května – Hamelin z Anjou, anglický šlechtic a nevlastní bratra krále Jindřicha II. (* ?) 
 12. listopadu – Knut VI., dánský král (* 1263)
 3. prosince – Konrád z Querfurtu, biskup v Hildesheimu a Würzburgu (* 1160)
 ? – Markward z Annweileru, regent sicilského království (* ?)
 ? – Reginald ze Sidonu, křižácký baron ze Sidonu a mocný šlechtic Jeruzalémského království (* kolem 1133)

Hlava státu 
 České království – Přemysl Otakar I.
 Svatá říše římská – Ota IV. Brunšvický – Filip Švábský
 Papež – Inocenc III.
 Anglické království – Jan Bezzemek
 Francouzské království – Filip II. August
 Polské knížectví – Měšek III. Starý – Vladislav III.
 Uherské království – Emerich Uherský
 Sicilské království – Fridrich I.
 Kastilské království – Alfonso VIII. Kastilský
 Rakouské vévodství – Leopold VI. Babenberský
 Skotské království – Vilém Lev
 Byzantská říše – Alexios III. Angelos

Externí odkazy 
 

 
13. století
1203



Události 
 24. srpen – Přemysl Otakar I. byl (již podruhé) korunován papežským legátem Giudem před Merseburkem na českého krále

Narození 
 ? – Alžběta Štaufská, kastilská a leonská královna († 5. listopadu 1235)
 ? – Mindaugas, litevský velkokníže († 12. září 1263)

Úmrtí 
 3. dubna – Artur I. Bretaňský, bretaňský vévoda, následník anglického trůnu (* 29. března 1187)
 ? – Alan z Lille, francouzský mnich, filosof, teolog, světec (* 1128)

Hlava státu 
 České království – Přemysl Otakar I.
 Svatá říše římská – Ota IV. Brunšvický – Filip Švábský
 Papež – Inocenc III.
 Anglické království – Jan Bezzemek
 Francouzské království – Filip II. August
 Polské knížectví – Vladislav III.
 Uherské království – Emerich Uherský
 Sicilské království – Fridrich I.
 Kastilské království – Alfonso VIII. Kastilský
 Rakouské vévodství – Leopold VI. Babenberský
 Skotské království – Vilém Lev
 Byzantská říše – Alexios III. Angelos – Alexios IV. Angelos

Externí odkazy 
 

 
13. století
1204



Události 
 kanonizace sv. Prokopa
 dobytí a vyplenění hlavního města Východořímské říše Konstantinopole, křižáky vedené Benátkami, končí tím čtvrtá křížová výprava
 založeno Latinské císařství, vytvoření křižáckých států v Řecku a Malé Asii
 vytvoření byzantských nástupnických států (Nikájské císařství, Epeirský despotát, Trapezuntské císařství)
 založen cisterciácký klášter Velehrad
 založen původně cisterciácký klášter Schlägl
 založen lombardský cisterciácký klášter Acqualonga

Narození 
 14. dubna – Jindřich I. Kastilský, kastilský král († 6. června 1217)
 ? – Haakon IV., norský král († 15. prosince 1263)
 ? – Karma Pakši, tibetský mnich, 2. karmapa školy Karma Kagjü († 1283)
 ? – Gertruda z Dagsburgu, lotrinská vévodkyně a hraběnka ze Champagne († 30. března 1225)
 ? – Anna Marie Uherská, bulharská carevna z dynastie Arpádovců († 1237)
 ? – Alice ze Schaerbeeku, katolická světice († 1250)

Úmrtí 
 1. ledna – Haakon III., norský král (* 1170–1180?)
 8. února – Alexios IV. Angelos, byzantský císař (* 1182)
 31. března – Eleonora Akvitánská, vévodkyně akvitánská, jako manželka Ludvíka VII. francouzská královna a jako manželka Jindřicha II. anglická královna (* 1122)
 9. srpna – Marie ze Champagne, hraběnka a regentka flanderská a henegavská, latinská císařovna (* 1174?)
 11. srpna – Guttorm Sigurdsson, norský král (* ? 1199)
 30. listopadu – Emerich Uherský, dalmatský vévoda, uherský a chorvatský král (* 1174)
 13. prosince – Maimonides, židovský filosof a lékař (* 1135)
 ? – Izák II. Angelos, byzantský císař (* 1156)
 ? – Michael Glykas, byzantský historik, teolog, matematik, astronom a básník (* 1125)

Hlava státu 
 České království – Přemysl Otakar I.
 Svatá říše římská – Ota IV. Brunšvický – Filip Švábský
 Papež – Inocenc III.
 Anglické království – Jan Bezzemek
 Francouzské království – Filip II. August
 Polské knížectví – Vladislav III.
 Uherské království – Emerich Uherský – Ladislav III. Uherský
 Sicilské království – Fridrich I.
 Kastilské království – Alfonso VIII. Kastilský
 Rakouské vévodství – Leopold VI. Babenberský
 Skotské království – Vilém Lev
 Byzantská říše – Alexios IV. Angelos
 Latinské císařství – Balduin I.
 Nikájské císařství – Theodoros I. Laskaris

Externí odkazy 
 

 
13. století
1205



Narození 
Česko
 ? – Václav I., český král († 23. září 1253)

Svět
 26. ledna – Li-cung, císař čínské říše Sung († 16. listopadu 1264)
 ? – Petr Veronský, dominikán a světec († 6. dubna 1252)
 ? – Bruno ze Schauenburku, biskup olomoucký († únor 1281)
 ? – Hadrián V., papež († 18. srpna 1276)
 ? – Jindřich III. Wettinský, německý šlechtic a hrabě z Wettinu († 25. března 1217) 
 ? – Markéta Babenberská, první manželka Přemysla Otakara II., česká královna († 29. října 1266)
 ? – Mayor Guillén de Guzmán, významná kastilská šlechtična († 1262) 
 ? – Razia ad-Dín, žena, která vládla v Dillí jako mamlúcký sultán († 14. října 1240)
 ? – Archambaud IX. Bourbonský, pán z Bourbonu, hrabě z Nevers, Auxerre a Tonnerre († 22. ledna 1249)

Úmrtí 
 1. dubna – Amaury II. de Lusignan, král Kypru a král Jeruzaléma (* 1145)
 15. dubna – Ludvík z Blois, hrabě z Blois, ze Chartres, Châteaudunu a z Clermontu, vnuk francouzského krále Ludvíka VII., účastník křížové výpravy (* 1172)
 7. května – Ladislav III. Uherský, uherský král z dynastie Arpádovců (* ? 1199)
19. června – Roman Mstislavič, vladimirsko-volyňský kníže (* asi 1152) 
 21. června – Enrico Dandolo, benátský dóže, sehrál neslavnou roli ve čtvrté křížové výpravě proti Byzantskému císařství a vyplenění Konstantinopole (* 1107)
4. července – Ota II. Braniborský, německý šlechtic a braniborský markrabě (* po 1147) 
 ? – Johana I. Burgundská, francouzská šlechtična a burgundská hraběnka (* 1192/1193) 
 ? – Sibyla z Acerra, sicilská královna a regentka (* 1153) 
 ? – Alexios V., byzantský císař (* ?) 
 ? – Jana z Azy, matka svatého Dominika (* cca 1140) 
 ? – Peire Vidal, okcitánský trubadúr a zpěvák (* 1175)

Hlava státu 
 České království – Přemysl Otakar I.
 Svatá říše římská – Ota IV. Brunšvický – Filip Švábský
 Papež – Inocenc III.
 Anglické království – Jan Bezzemek
 Francouzské království – Filip II. August
 Polské knížectví – Vladislav III.
 Uherské království – Ladislav III. Uherský – Ondřej II.
 Sicilské království – Fridrich I.
 Kastilské království – Alfonso VIII. Kastilský
 Rakouské vévodství – Leopold VI. Babenberský
 Skotské království – Vilém Lev
 Latinské císařství – Balduin I.
 Nikájské císařství – Theodoros I. Laskaris

Externí odkazy 
 

 
13. století
Biologická zdatnost

Biologická zdatnost, též fitness, vyjadřuje cenu jedince z hlediska evoluce.

Fitness vyjadřuje schopnost konkrétního jedince předat své geny dalším generacím, což většinou znamená dožít se reprodukčního věku a úspěšně přivést na svět úspěšné potomky. Záleží na mnoha faktorech – na vlastnostech jedince i na zdatnosti ostatních jedinců v populaci. Určuje se zpětně podle množství potomků, které organismus zanechal. Jde o relativní hodnotu sloužící k porovnání úspěšnosti různých jedinců.

Evoluční fitness sama je vlastně veličina měřící intenzitu přirozeného výběru v rámci jedné generace. Při násobení generacemi však můžeme vypočítat například za jak dlouho se určitý poddruh v populaci fixuje.

Zjišťování biologické zdatnosti 
Neexistuje jako objektivně daná veličina, lze měřit pouze nepřímo, podle počtu potomků, které organismus zanechá po dostatečném počtu generací.
Je ovlivněna mnoha faktory, mimo jiné rychlostí množení a plodností (fertilitou). Uplatňují se vlastnosti, které ovlivňují schopnost přežít nebo rozmnožit se. Tyto vlastnosti mají společnou schopnost být preferovány přírodním výběrem a tak zvyšovat svou frekvenci v genofondu populace. Dá se rozdělit na jednotlivé části fitness - plodnost (fertilitu), životaschopnost (viabilitu) a sexuální zdatnost (schopnost obstát v pohlavním výběru).
V klasické populační genetice označuje míru, s jakou určitý genotyp přispívá do následující generace.
Genotyp jedinců, na který nepůsobí žádný tlak má selekční hodnotu w=1, a ostatní genotypy hodnotu w=1-s1, kde s1 je selekční tlak proti danému fenotypu. Proto v populační genetice nabývá fitness hodnoty od 0 po 1.

Dělení biologické zdatnosti 
Při studiu altruistického chování je nutné rozlišit dva druhy biologické zdatnosti. Toto dělení zavedl W.D. Hamilton
 Exkluzivní zdatnost - je zdatnost samotného organismu
 Inkluzivní zdatnost - zahrnuje zdatnost organismu i jeho příbuzných. Při počítání příspěvku příbuzných jedinců je nutné jejich příspěvek vynásobit koeficientem příbuznosti. Ten se pohybuje od 1 (jednovaječná dvojčata) k 0 (nepříbuzní jedinci). Sourozenci a rodiče mají index 1/2, sestřenice, bratranci a prarodiče 1/4. Z toho vyplývá, že pomoci dvěma sourozencům k rozmnožení je stejně evolučně výhodné, jako se rozmnožit sám. Inkluzivní zdatnost vysvětluje možný vznik altruismu i eusociality.

Možné problémy 
Odpůrci evoluční teorie namítají, že fitness je definována tautologicky neboli kruhem – fitness určuje míru schopnosti předat své geny dalším generacím, ale co určí, zda jedinec předá své geny, je jeho fitness. Termín fitness ale není základním kamenem evoluční teorie, je pouze užitečnou zkratkou, která umožňuje vyjádřit jednoslovně myšlenku "schopnost-předávat-své-geny-dalším-generacím" bez nutnosti opisu.

Reference

Externí odkazy 
 

Evoluční biologie
1206



Události 
 27. července – bitva u Wassenbergu
 náčelník Temüdžin jmenován Čingischánem – velkým (univerzálním) vladařem všech Mongolů.
 durynský lankrabě Hermann pořádá na svém hradě Wartburg jakousi pěveckou soutěž – minnesäng

Narození 
 7. dubna – Ota II. Bavorský, bavorský vévoda a rýnský falckrabě z dynastie Wittelsbachů († 29. listopadu 1253)
 ? – Béla IV., uherský král z dynastie Arpádovců († 3. květen 1270)
 ? – Marie Laskarina, uherská královna († 1270)
 ? – Nikola Pisano, italský sochař a architekt († 1278)
 ? – Anežka Babenberská, saská vévodkyně z dynastie Babenberků († 29. srpna 1226)

Úmrtí 
 15. března – Muhammad z Ghóru, arabský generál, guvernér, sultán Ghórské říše (* 1162)
 14. června – Adéla ze Champagne, francouzská královna jako třetí manželka Ludvíka VII. (* 1140?)
 ? – Al-Džazárí, arabský vědec (* 1136)

Hlava státu 
 České království – Přemysl Otakar I.
 Svatá říše římská – Ota IV. Brunšvický – Filip Švábský
 Papež – Inocenc III.
 Anglické království – Jan Bezzemek
 Francouzské království – Filip II. August
 Polské knížectví – Vladislav III. – Lešek I. Bílý
 Uherské království – Ondřej II.
 Sicilské království – Fridrich I.
 Kastilské království – Alfonso VIII. Kastilský
 Rakouské vévodství – Leopold VI. Babenberský
 Skotské království – Vilém Lev
 Latinské císařství – Jindřich
 Nikájské císařství – Theodoros I. Laskaris

Externí odkazy 
 

 
13. století
Rosario Stroscio

Rosario Stroscio (narozen cca 1918 na Sicílii – 9. června 2019) byl římskokatolický kněz, salesián a exorcista.

V roce 1997 byl Rosario Stroscio pozván arcibiskupem kalkutským Henry Sebastianem D'Souza, aby vykonal exorcismus na osmdesátisedmileté Matce Tereze, jež v té době byla hospitalizována. Matka Tereza trpěla nespavostí a chovala se divně.

Arcibiskup popsal situaci takto: „Když lékaři říkají, že nejsou schopni nalézt lékařský důvod nespavosti, myslel jsem, že by mohla být napadena ďáblem.“ Po exorcismu prý byla klidná a klidně spala.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 Exorcism performed on Mother Teresa
 What is an exorcism?

Salesiáni
Italští exorcisté
Úmrtí v roce 2019
Narození v roce 1918
Muži
Úmrtí 9. června
Panmiktická populace

Panmiktická populace je takový model populace v populační genetice, ve kterém se mezi sebou jedinci páří zcela náhodně. Konkrétně to znamená, že modelujeme situaci v přírodě, přičemž:
 Neuplatňuje se přírodní výběr, jedinci si nevybírají partnery podle žádného kritéria. Nerozlišují ani mezi příbuznými zástupci. (Nepokoušejí se bránit inbreedingu.)
 Nehrají roli vzdálenosti mezi jednotlivými jedinci. To platí zpravidla pouze tehdy, pokud populace žije na velmi omezeném území nebo jsou jedinci velmi pohybliví.

Panmiktické populace můžeme rozlišovat podle velikosti:
 u velkých se příliš neprojevuje genetický drift a platí u nich Hardy-Weinbergův zákon
 u malých populací je tomu naopak.

Odkazy

Reference

Literatura 
 

Populační genetika
Dyšna

Dyšna je zařízení lokomotivního parního kotle, které vytváří umělý tah. Je umístěné v dýmnici.

Funkce dyšny je založena na tom, že pára, proudící ze speciální trysky prostorem dýmnice do komína, s sebou strhává okolní vzduch se spalinami, čímž vzniká podtlak. Princip je stejný, jako u parní vývěvy. Podtlak, vyvolaný odsátím dýmu žene čerstvý vzduch do topeniště. Tento podtlak může dosáhnout i několika desítek milibarů, což je stejný efekt, jako tah několik set metrů vysokého komína. Díky tomu může lokomotivní kotel vyrábět velké množství páry, ač je přirozený tah nízkého lokomotivního komína nepatrný.

U parních lokomotiv se pro vytváření podtlaku využívá použitá pára, vyfukovaná z parního stroje. Díky tomu je zajištěna zpětná vazba: vyšší výkon parního stroje se projeví větším objemem spotřebované páry a tím vyšším tahem. Vzduch pak proudí rychleji topeništěm a způsobuje rychlejší hoření paliva a tím i rychlejší vývin páry.

Nejjednodušší typ dyšny měly už první parní lokomotivy. U menších lokomotiv se používal až do konce parní éry. Jednalo se o jednoduchou zužující se hubici, namířenou přesně do komína.

Ve dvacátém století byly vynalezeny dva významné nové druhy dyšen:
 Dyšna Giesl, která nevytváří kulatý, nýbrž plochý proud páry. Plochý proud má větší povrch, a i při nižší rychlosti proudící páry odvede stejné množství spalin, jako klasická dyšna. Je možno snížit tlak výfukové páry a tím i o několik procent zvýšit výkon parního stroje. I přes licenční poplatky ji na lokomotivy montovalo mnoho společností, včetně ČSD. Lokomotivy, vybavené touto dyšnou je možno poznat podle „placatého“ komína. Autorem konstrukce je Adolph Giesl-Gieslingen.
 Dyšna KylChap, pojmenovaná podle svých vynálezců Fina Kyösti Kylälä a Francouze Chapelona, která pomocí sady speciálních trysek a nástavců dále snižuje potřebný tlak páry. Montovala se i na poslední řady československých parních lokomotiv.

U lokomotiv s uzavřeným oběhem páry (pára kondenzovala ve speciálních chladičích a voda byla znovu použita) nemohla být dyšna použita a místo ní byl montován odstředivý ventilátor.

Koaxiálně s dyšnou byla do dýmnice montována také dmychavka. Je to trubice s otvory, do níž bylo možno zvláštním kohoutem z kabiny pustit páru a vyvolat tak umělý tah i pokud není dyšna v činnosti (například pokud lokomotiva stojí nebo jede výběhem).

Konstruktéři 
 Adolph Giesl-Gieslingen
 André Chapelon
 Kyösti Kylälä
 Jean Lemaître
 Livio Dante Porta

Související články 
 Dýmnice
 Válcový kotel

Externí odkazy 
  Popis dyšny KylChap

Konstrukce parních lokomotiv
Parní kotel
Pohlavní výběr

Pohlavní výběr (též sexuální výběr, sexuální selekce) je proces ovlivňující průchod genů (respektive alel) na základě upřednostňování nebo znevýhodňování jejich fenotypu rozmnožujícími se jedinci při volbě partnera. K volbě ale může docházet i nevědomě a skrytě. Větší selekční tlak je na samce než na samice.

Význam pohlavního výběru 
Pohlavní výběr je moderní evoluční biologií považován za jeden z nejvýznamnějších aspektů evoluce. Takto na něj ostatně nahlížel už Darwin sám, nicméně jeho následovníci tento aspekt až do poloviny minulého století spíše přehlíželi.

Pohlavní výběr může udělat z jinak pro přežití nevýznamného fenotypu fenotyp neobyčejně výhodný, nebo naopak nevýhodný. Může dokonce působit proti obvyklým selekčním tlakům a vytvořit tak struktury, jejichž existence by bez jeho působení byla nemyslitelná.

Význam pohlavního výběru lze nejlépe demonstrovat na případech, kdy se tak trochu „vymkl kontrole“, tj. kdy jím podmíněné znaky škodí jeho nositeli v normálním životě a jejich jediným významem je vzbudit zálibu v samici. Asi nejznámějším případem jsou různí ptáci, jejichž samice si vybírají partnery podle impozantního ocasu. Výsledkem jsou druhy překrásných ptáků, jejichž ocasní pera jsou větší než tělo samotné. Takováto ozdoba samozřejmě svému majiteli podstatně ztěžuje život - je těžká, její údržba vyžaduje hodně námahy, činí ptáka nápadným a komplikuje jeho únik před predátory. Bez přítomnosti pohlavního výběru by nepochybně takoví marnivci nemohli obstát a byli by rychle vytlačeni praktičtějšími typy samců s malými ocasními pery. Takto k tomu však nedojde, protože takový pragmaticky stavěný jedinec by sice byl v přežívání úspěšnější, ovšem nebylo by mu to nic platné, protože by si partnerku buďto vůbec nesehnal, nebo by se musel spokojit s nějakými podřadnými samicemi, o které ostatní nemají zájem.

Nelze však říci, že by pohlavní výběr byl všemocný. Nejde jen o to, že od určité hranice už ocas dál růst nemůže, protože daný druh už na to nemá genetický potenciál, případně protože tělesná konstrukce nesnese další zátěž. Hranici navyšování přitažlivosti stanoví i únosnost tohoto znaku z hlediska přežití. Nepochybně jsou druhy, které by teoreticky mohly mít ocas ještě větší, ovšem výhoda by už nevyvážila nevýhody. Vždy tu totiž zůstává podmínka, že samec se i se svými náročnými ozdobami musí spáření se samicí dožít.

Pohlavní výběr existuje i u rostlin. Rostlina může např. znemožnit pylové láčce s nevhodným fenotypem proniknout k vajíčku a splynout s ním, další možností je zprostředkovaný pohlavní výběr skrze představy opylovačů jak má vypadat rostlina, ze které jsou ochotni sát nektar.

Teorie spojené s pohlavním výběrem 
Některé studie poukazují na to, že jsou partneři vybíráni podle předchozích úspěchů ve snaze být vybráni, které zaznamenali s jinými. Ovšem ukazuje se, že je to charakteristika obecnější a tedy nejde čistě o pohlavní výběr.

Reference

Externí odkazy 
 

Evoluční biologie
Genetika

sv:Naturligt urval#Sexuellt urval
Mineralogie

Mineralogie (nerostopis) je vědecká disciplína, zabývající se minerály (nerosty), jejich vnitřní stavbou, vzhledem, fyzikálními a chemickými vlastnostmi, jejich vznikem a přeměnami v přírodě a také možnostmi technického využití. Mineralogie je součástí geologie správněji věd o Zemi (nejstarší z geologických věd) a jiných kosmických tělesech.

Rozdělení 
 obecná mineralogie
 krystalografie
 fyzikální mineralogie
 chemická mineralogie
 speciální mineralogie – speciální mineralogie má celou řadu odvětví
 systematická mineralogie
 topografická mineralogie
 gemologie
 genetická mineralogie
 experimentální mineralogie
 technická mineralogie

Externí odkazy 
 
 

 
Vědy o Zemi
Integrace

Pojem integrace je použit například v následujících termínech:

 sociální integrace, budování soudružné společnosti
 integrace menšin, integrace cizinců
 rasová integrace, odstraňování rasové diskriminace a segregace
 národnostní integrace, odstraňování národnostní diskriminace a segregace
 ekonomická integrace, odstraňování obchodních bariér a podpora ekonomické spolupráce
 regionální integrace, růst meziregionální spolupráce a odstraňování napětí mezi regiony
 horizontální integrace, spojování podniků podobného zaměření s cílem získat větší podíl na trhu daného výrobku či služby (sjednocují se konkurenti)
 vertikální integrace, spojování podniků tak, že se sjednocují dodavatelé a odběratelé
 politická integrace, politické sjednocování a centralizace moci
 integrace obcí, integrace malých obcí, zefektivnění správy malých obcí formou administrativního sloučení nebo sdružování, např. do mikroregionů, resp. svazků či společenství obcí, v rámci modelu střediskových obcí apod.
 systémová integrace, spojování různých softwarů do jednoho systému
 digitální integrace, dosažení přenositelnosti dat mezi různými softwary a přístroji
 webová integrace, spojování výstupů činností a komponent nutných pro realizaci webového projektu
 dopravní integrace, vytváření integrovaných dopravních systémů
 matematická operace pro výpočet integrálu
 numerická integrace, řešení integrálu pomocí numerických metod

Související články 
 inkluze
 integrita

Externí odkazy
Jean-Baptiste Lamarck

Jean-Baptiste Pierre Antoine de Monet, rytíř de Lamarck (1. srpna 1744 – 18. prosince 1829) byl francouzský přírodovědec a autor první ucelené evoluční teorie (lamarckismu). Poprvé použil termíny bezobratlí a biologie. V roce 1779 byl jmenován členem akademie věd.  Jeho jméno nese měsíční kráter Lamarck a ostrov Lamarck v Antarktidě.

Život 
Jean-Baptiste Lamarck se narodil v malé obci v Pikardii 1. srpna 1744 jako 11. dítě v rodině Philippe Jacquesa de Moneta de La Marck a Marie-Françoise de Fontaine de Chuignolles v Bazentinu-le-Petit. Rodina patřila k nižší šlechtě. Jean-Baptiste se měl stát duchovním, od 11 let navštěvoval jezuitskou školu v Amiens. Po smrti svého otce v roce 1759 odešel do armády. Zúčastnil se sedmileté války a poté sloužil v různých pevnostech na východní hranici Francie i na pobřeží Středozemního moře. V roce 1768 odešel z armády ze zdravotních důvodů. Poté pracoval v jedné z pařížských bank a v letech 1770 až 1774 studoval medicínu, studium však nedokončil. Během studií se seznámil s vědeckou elitou Francie, především s botaniky Bernardem de Jussieu a Antoine-Laurentem de Jussieu a zoologem Georgesem-Louisem Leclercem de Buffon.

Dílo 
Philosophie zoologique (1809) – obsahuje vysvětlení a rozvedení jeho pojetí evoluce.

Podle jeho představ probíhá evoluce tak, že organismus se během života adaptuje na své prostředí a vylepšení, která si tak vytvořil, předává svým potomkům (jedinci, kteří budou celý život běhat, budou mít potomstvo se silnýma nohama). Toto pojetí později zatlačila do pozadí teorie Darwinova.

Definitivně byly Lamarckovy představy o evoluci odmítnuty poté, co se ve 20. století podařilo získat větší vhled do rozmnožování a dědičnosti organismů.

Někteří vědci připouští, že v určitých případech jím obhajované principy mohou fungovat – avšak pouze u jednobuněčných organismů a jen v některých případech. Tento názor má ale řadu odpůrců. Nově se ovšem potvrdil epigenetický přenos některých získaných vlastností na potomky i u obratlovců.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 

Francouzští evoluční biologové
Francouzští biologové
Francouzští vysokoškolští pedagogové
Členové Francouzské akademie věd
Narození v roce 1744
Úmrtí v roce 1829
Úmrtí v Paříži
Narození 1. srpna
Úmrtí 18. prosince
Muži
Rytíři Řádu čestné legie