Berounka

Berounka () je významná česká řeka v západní části republiky (Plzeňský, Středočeský kraj a Praha) a největší levostranný přítok Vltavy. Vzniká v Plzni soutokem Mže a Radbuzy, je dlouhá 139,1 km, s nejdelší zdrojnicí (Radbuza-Úhlava) 252 km. Povodí má rozlohu 8 855,47 km², z čehož se 35,96 km² (29,23 km² Mže a 6,73 km² Úhlava) nachází na území Bavorska. Prameny zdrojnic se nacházejí v pohořích Český les a Šumava. Nejvyšších průtoků dosahuje řeka na jaře. Ústí do Vltavy na území Prahy u Lahovic.

Pojmenování řeky

Pojmenování řeky historicky 

Dle historických studií o geografii Čech se v mapě od Cirigingerově z r. 1568 vyskytuje název pro spojený tok čtyř řek, které se sbíhají v plzeňské pánvi jméno »Watto« nebo »Watta« (možná záměna s Otavou).
Původně se celý tok řeky nazýval Mže.
Název Berounka je doložen od 17. století, kdy byl úsek řeky na berounském panství nazýván tehdy obvyklým způsobem jako řeka berounských. Podle Ottova slovníku naučného se na konci 17. století začal užívat název Berounka pro dolní tok, poprvé je uváděna plzeňským kronikářem J. Tanerem jako tok za městem Berounem. V 18. století používali někteří autoři název Berounky i pro střední tok od Plzně. Za počátek Berounky byl postupně považován soutok Mže a Rakovnického potoka, později se začátek Berounky posunul na soutok se Střelou a ještě později na soutok s Úslavou. Ottův slovník z roku 1901 přesto ještě uváděl Mži jako řeku ústící do Vltavy.

Dříve se tento název uváděl až po soutoku s Úslavou u kostela sv. Jiří v Doubravce, ale v současnosti je tento název posunut do centra Plzně v sousedství pivovaru po soutoku s Radbuzou. Není bez zajímavosti, že na název Mže poukazuje také zkomolený německý název hradu Nižbor-Mies/en/burg, tedy hrad nade Mží. Ten byl vybudován ve 13. století za vlády Přemysla Otakara II. a tím potvrzuje informaci o tom, že název Berounka vznikl mnohem později.

Pojmenování řeky v současnosti 
V současnosti (2013) podle vodoprávních předpisů začíná Berounka soutokem Mže s Radbuzou v centru Plzně. Její jméno je standardizováno zákonem stanovenou autoritou od toho soutoku až po její zaústění do Vltavy.

Plzeňští zastupitelé z iniciativy historika Jana Anderleho rozhodli 7. září 2006 o přejmenování Berounky na území města zpět na původní název (podle ustanovení zákona o obcích o pojmenovávání veřejných prostranství). Zároveň chtěli jednat s vedením Plzeňského kraje o jejím přejmenování na celém území kraje a  o naprostém vymazání Berounky z map. Rozhodnutí však nic nezměnilo na oficiálním názvu a vymezení řeky, jak jsou stanoveny vyhláškou ministerstva zemědělství. V červnu 2011 město Plzeň své usnesení z roku 2006 zrušilo kvůli nepříznivému postoji některých obcí a státních úřadů.

Od roku 2013 nese jméno Berounka i pár rychlíků Českých drah, a.s. jezdících mezi Prahou a Plzní.

Průběh toku 

Berounka protéká Plzeňskou kotlinou a následně přírodním parkem Horní Berounka (od soutoku s Úslavou, řkm 136, k soutoku s Radnickým potokem, řkm 96,0). Na jeho území se do ní vlévá ještě Klabava (zprava) a vůbec největší přítok (mimo zdrojnic) Střela (zleva). Níže v Křivoklátské vrchovině přijímá zleva Rakovnický potok a dále v Berounské kotlině (přímo v Berouně) zprava Litavku. Pod městem Beroun v Českém krasu vytváří Berounka ve vápencích Karlštejnské vrchoviny kaňon se skalními stěnami. U Lahovic se vlévá do Vltavy. Berounka je řekou se silně kolísavými vodními stavy, téměř celý tok je splavný i pro otevřené sportovní lodě a využívaný ke koupání. Nejnavštěvovanější jsou úseky v CHKO Křivoklátsko a úsek v Českém krasu, zejména Vodácká naučná stezka Berounka.

Závěrečný úsek před soutokem s Vltavou spadá do vzdutí Modřanského jezu a je v něm vybudován Radotínský přístav. Tok řeky v nivě mezi Kazínem a  soutokem s Vltavou procházel mnohými proměnami. Původně řeka tekla přes dnešní Lipence a těsně pod Zbraslaví. Někdy mezi 12.–14. století řeka rozdělila dnešní Horní a Dolní Černošice, zpočátku toto rameno fungovalo jen jako občasný tok při povodních. Roku 1523 je doložen mlýn u Bluku (dnešní Dolní Černošice), tvrz Bluk je doložena od roku 1404. Někdy před 12. století si řeka našla cestu kolem Radotína (doloženo 1115, roku 1158 doložen přívoz u Radotína, za Radotínem však meandrovala směrem ke Zbraslavi (tzv. Šárovo kolo). Pobočné rameno ústící do Vltavy u Lahovic a vytvářející Lahovický ostrov je zaznamenáno již v Müllerově mapě z  1720, toto koryto bylo dále prohloubeno zimní povodní roku 1797 (tzv. lahovická elevace, nakupenina sedimentů vzniklá z tehdejších ledových zátaras). Při povodni v roce 1829 se k Lahovicím přemístil hlavní tok, ten byl roku 1830 uměle stavebně upraven. Pravděpodobně po povodni roku 1845 Berounka rameno u Zbraslavi víceméně opustila, při povodni roku 1872 se staré koryto částečně zaneslo a vzniklo z něj slepé rameno „Krňák“. Roku 1873 byla Vltava v přilehlém úseku zregulována, tím zanikl i Lahovický a Modřanský ostrov.

Údolí na dolním toku Berounky 
Hluboké údolí na dolním toku Berounky zřejmě utvořila v miocénu jiná řeka, která protékala stejným údolím, ale obráceným směrem. Tato, tehdy největší řeka na území dnešních Čech, sbírala vody v oblasti Českomoravské vrchoviny a nejprve sledovala zhruba dnešní tok Sázavy. Poté, co  překřížila jižně od Prahy dnešní údolí Vltavy (které v té době ještě neexistovalo), pokračovala pravděpodobně dnešní Všenorskou branou do prostoru na sever od Brdských hřebenů a přes oblast Českého krasu a Křivoklátska dále na severozápad směrem do severočeských pánví.

Krajina a zajímavosti podél toku 
Po opuštění Plzně protéká Berounka v hlubokém zalesněném kaňonu venkovskou, spoře osídlenou krajinou přírodního parku Horní Berounka. Při řece se nachází řada tvrzišť a zřícenin (Libštejn, Krašov, Týřov aj.). Úsek pod Týřovem je spjat s dílem Oty Pavla, který zde rád pobýval a v domku u řeky při vsi Branov má památník a muzeum. Počínaje Roztoky pod Křivoklátem, kde se k Berounce přimyká železniční trať Beroun–Rakovník, je údolí více civilizováno, přibývá chatových osad a kempů. Po obcích Zbečno, Nižbor a Hýskov následuje okresní město Beroun, kde řeka opouští Křivoklátskou vrchovinu a vstupuje do otevřenější krajiny Českého krasu. Podél tohoto posledního úseku vede frekventovaná železniční trať Praha–Beroun a silnice II/116 (posléze II/115) a jedná se (i díky blízkosti Prahy) o turisticky a rekreačně velmi vytíženou oblast (hrad Karlštejn, letoviska Srbsko, Hlásná Třebaň, Řevnice, Dobřichovice, Všenory, Černošice). Na území Prahy protéká Berounka podél Radotína, je přemostěna estakádou Radotínského mostu a těsně před ústím do Vltavy ještě Strakonickou radiálou (silnice I/4).

Galerie průběhu toku

Přítoky 
levý/pravý, k ústí
 řkm 138,9 oficiální začátek Berounky: Mže (L) / Radbuza (P) (Úhlava se vlévá do Radbuzy ještě nad začátkem Berounky)
 Bolevecký potok (L, kanalizací)
 řkm 136,0 Úslava (P)
 Hrádecký potok (P)
 Drahotínský potok (L)
 řkm 121,7 Klabava (P)
 Točínský potok (L)
 Lužnice (potok) (P)
 Korečný potok (P)
 Dírecký potok (P)
 Darovský potok (L)
 Malá Radná (P)
 Velká Radná (P)
 řkm 111,2 Třemošná (L)
 Olešenský potok (P)
 řkm 102,7 Střela (L)
 Rožský potok (L)
 řkm 96,0 Radnický potok (P)
 Brodeslavský potok (L)
 Všehrdský potok (Černíkovský) (L)
 Radubice (P)
 Dolanský potok (L)
 Seč (P)
 Chříčský potok (L)
 Lubná (P)
 Podmokelský potok (P)
 řkm 81,3 Javornice (L)
 Modřejovický potok (L)
 Slabecký potok (L)
 řkm 77,4 Zbirožský potok (P)
 Skryjský potok (P)
 řkm 74,0 Úpořský potok (P)
 řkm 68,7 Tyterský potok (L)
 Klučná (P)
 řkm 62,4 Rakovnický potok (L)
 Štíhlice (L)
 řkm 53,7 Klíčava (L)
 Žloukava (P)
 Vůznice (L)
 Habrový potok (P)
 Žlubinecký potok (L)
 řkm 34,3 Litavka (P)
 Loděnice (L)
 Bubovický potok (L)
 Budňanský potok (L)
 Karlický potok (L)
 Všenorský potok (P)
 Švarcava (L)
 řkm 3,8 Radotínský potok (L)

Vodní režim 
Hlásné profily:

Jezy 

 řkm 134,4 jez v Plzni u papíren, náhon vpravo
 řkm 128,8 jez Bukovec, propust vpravo
 řkm 125,0 poškozený jez, vlevo Dolanský mlýn
 řkm 119,9 jez u Telína (provalený)
 řkm 118,9 jez Valentovský mlýn (u Nadryb)
 řkm 115,2 jez Darová
 řkm 111,2 jez Kaceřovský mlýn (jez poškozený)
 řkm 108,9 jez Žíkovský mlýn, Čívice
 řkm 105,5 jez Libštejnský mlýn, Robčice
 řkm 101,4 jez Liblín
 řkm 100,3 jez Liblínský mlýn (poškozený)
 řkm 93,3 jez Krašovský mlýn, Bohy
 řkm 87,9 jez Lejskův mlýn
 řkm 81,8 jez Zvíkovec
 řkm 80,6 jez Kočkův mlýn
 řkm 77,4 jez pod Čilou, nad Zbirožským potokem
 řkm 66,8 jez Nezabudický mlýn
 řkm 63,1 jez Roztoky (dlouhý náhon vede souběžně po pravé straně kolem celých Roztok)

 řkm 51,0 jez Valentův mlýn, (poblíž Tábořiště U Jezu Račice)
 řkm 42,9 jez Nižbor
 řkm 39,6 jez Hýskov
 řkm 35,4 jez Beroun, náhon ústí do Litavky
 jez na berounském náhonu
 druhý jez na berounském náhonu (podélný)
 řkm 24,3 jez Klučice – Hlásná Třebaň
 řkm 21,6 jez Zadní Třebaň
 řkm 19,5 jez Řevnice
 řkm 16,0 jez Dobřichovice
 řkm 11,8 jez Mokropsy
 řkm 8,3 jez Černošice (Blukský mlýn)
 řkm 2,5 počátek vzdutí Modřanského jezu na Vltavě

Mosty a lávky

Plzeň 
 řkm 137,0 železniční most na trati 160 u stanice Plzeň-Bílá Hora
 řkm 137,0 silniční most na silnici II/231 (Jateční ulice)
 řkm 136,3 most spojující objekty čističky
 řkm 135,2 pěší lávka Doubravka – Bílá Hora
 řkm 133,0 pěší lávka k papírnám

Pod Plzní 

 řkm 124,8 Dolanský most, silnice II/180 (Chrást – Třemošná)
 (řkm 118,0 přívoz Nadryby)
 (řkm 114,3 přívoz Darová)
 řkm 101,3 most v Liblíně, silnice II/232 (v roce 1998 byl v rekonstrukci)
 řkm 81,6 most ve Zvíkovci, silnice II/233
 řkm 75,1 most u Skryjí (silnice III. třídy Skryje – Týřovice)
 (řkm 67,5 přívoz Branov-Luh – Nezabudice)
 řkm 62,6 silniční most v Roztokách u Křivoklátu silnice II/236
 řkm 62,4 železniční most v Roztokách, Trať 174
 řkm 53,4 silniční Masarykův most Zbečno
 řkm 52,7 silniční most od nádraží Zbečno ke kamenolomu
 řkm 47,2 železniční most Žloukovice, Trať 174
 řkm 43,2 silniční most Nižbor
 řkm 41,4 pěší lávka Stradonice – Krupka

Beroun 

 řkm 35,2 silnice II/605 (ul. Politických vězňů – Pražská)
 řkm 34,9 lávka v Berouně (Václavské náměstí – ostrov)
 mosty na Berounském náhonu:
 lávka u jezu
 most na ul. Politických vězňů (sil. II/605)
 most navazující na ul. V Pražské bráně
 most navazující na ul. Na Parkáně
 lávka za nemocnicí
 řkm 34,4 most dálnice D5 přes Berounku a Litavku
 řkm 34,2 železniční most, tratě 173 a 174 (Beroun – Beroun-Závodí)

Pod Berounem 
 řkm 29,2 silniční lávka Srbsko
 řkm 25,3 silniční most Karlštejn
 řkm 22,0 lávka Zadní Třebaň – Hlásná Třebaň
 (U Mlýna, most přes náhon v Zadní Třebani)
 řkm 19,5 most Řevnice (Palackého náměstí – Rovina)
 (Ke mlýnu, most přes náhon v Řevnicích)
 řkm 18,1 silniční most Řevnice – Lety, silnice II/115, ul. Pražská
 řkm 15,8 silniční most Dobřichovice
 řkm 15,2 lávka prof. Karla Lewita - Dobřichovice (k nádraží)
 řkm 11,8 železniční most Mokropsy, s chodníkem a trasou pro cyklisty, Trať 171
 (řkm 10,0 přívoz Kazín – Dolní Mokropsy)
 řkm 8,3 lávka Horní Černošice – Dolní Černošice (cca do roku 1950 doložen přívoz)
 řkm 3,8 Radotínská lávka (cca do roku 1950 doložen přívoz)
 Radotínský most (dálnice D0 – Pražský okruh)
 řkm 0,5 Lahovický most, Strakonická ulice, prodl. silnice I/4
 most přes Krňov, ulice U Národní galerie, přes rameno Krňov (do roku 1868 hlavní tok Berounky)

Vodácká tábořiště 
 Dolanský most
 Rybárna
 Butov
 Skryje
 Roztoky u Křivoklátu
 Zbečno
 Tábořiště U Jezu Račice
 Žloukovice
 Nižbor
 Beroun
 Srbsko
 Karlštejn
 Zadní Třebaň

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Přívozy na Berounce
 Voroplavba, Vaziště

Externí odkazy 
 
 
 
 Radnicko: Berounka
 Vodácká kilometráž Berounky
 DoPřírody.com: Výlet do údolí Berounky
 iDNES.cz: Plzeňští radní chtějí vymazat z map Berounku a vrátit Mži
 Berounka (Cyklus České televize Vodácká putování) – video on-line v archivu ČT
 Seznam vodních elektráren na Berounce

 
Řeky ve Švihovské vrchovině
Řeky v okrese Plzeň-město
Řeky v okrese Plzeň-sever
Řeky v okrese Rokycany
Řeky v okrese Rakovník
Řeky v okrese Beroun
Řeky v okrese Praha-západ
Řeky v Praze
Přítoky Vltavy
Vodstvo v Křivoklátské vrchovině
Vodstvo v Hořovické pahorkatině
 
Příroda v Berouně
Praha 5 (obvod)