alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Julian Tuwim

Julian Tuwim (13. září 1894, Lodž – 27. prosince 1953, Zakopane) byl polský básník a překladatel židovského původu, jeden z nejznámějších meziválečných polských básníků. Jeho manželkou byla Stefania Tuwim (1894 – 1991), sestrou Irena Tuwim (1898 – 1987).

Život 

Kariéru započal v roce 1913 vydáním básně Prośba (Prosba). Studoval právo a filosofii na Varšavské univerzitě (1916–1918). V době studií spolupracoval s časopisem Pro arte at studio. Byl jedním ze zakladatelů básnické skupiny Skamander (1919). V mládí byl inspirován dílem Leopolda Staffa. Spoluzaložil i '' (ZAiKS).

Židovství se nezříkal, ač byl značně levicového přesvědčení. Byl znalcem židovského humoru, o čemž svědčí sbírka vtipů a průpovídek ze židovského prostředí vyšlá v poprvé v roce 1928 A znáte tenhle? (polsky A to pan zna?). Do války vyšla ještě dvakrát.

V roce 1939 emigroval do Francie a po její kapitulaci v roce 1940 odcestoval přes Brazílii do USA. Usadil se v New Yorku a pracoval pro emigrantské časopisy. V roce 1946 se vrátil zpět do vlasti. V letech 1947–1950 zastával funkci uměleckého vedoucího Teatru Nowego v Lodži. V tomto období byl ze strany svých bývalých přátel kritizován za neúměrné přisluhování komunistickému režimu (je tvůrcem několika textů oslavujících Stalina). Je pochován, spolu s manželkou Stefanii, na 'Cmentarzu Wojskowym na Powązkach', ve Varšavě.

Je autorem textů pro kabarety, revue i jako libretista (kabarety Qui Pro Quo (1919–1932), Banda (1932–1934), Nowa Banda, Cyrulik Warszawski (1935–1939). Byl spoluautorem a redaktorem literárních časopisů (Skamander, Wiadomości Literackie). Překládal také ruskou literaturu, především A. S. Puškina a V. Majakovského. Byl autorem populárních básní pro děti, např. Lokomotywa, Ptasie radio, Słoń Trąbalski.

Významnější díla 
 Czyhanie na Boga (1918)
 Sokrates tańczacy (1920)
 Siódma jesień (1922)
 Wierszy tom czwarty (1923)
 Słowa we krwi (1926)
 Rzecz Czarnoleska (1929)
 Biblia cygańska (1933)
 Bal w operze (1936)
 Treść gorejąca
 Kwiaty polskie
 Moja miłość (výbor, 2014)
Některá byla přeložena do češtiny.

Fotogalerie

Odkazy

Reference

Literatura 
 Jedlicka, Wanda; Topornicki, Marian (red). Wspomnienia o Julianie Tuwimie. Warszawa: Czytelnik, 1963. 467 S.
 Matywiecki, Piotr. Twarz Tuwima. Wydawnictwo W.A.B., Warszawa: Wydawnictwo W.A.B., 2007. 658 S.  / 772 S. 
 Stradecki, Janusz. Julian Tuwim. Twórczość. Warszawa: Państwowy Instytut Wydawniczy (P.I.W.), 1959. 608 S.
 Urbanek, Mariusz. Tuwim. Wylękniony bluźnierca. Warszawa: Wydawnictwo Iskry, 2013. 340 S.

Externí odkazy 
 
 
 
 (polsky) Fundacja im. Juliana Tuwima i Ireny Tuwim. na Tuwim.org (Pozn.: Biografie Juliana i jeho sestry Ireny Tuwim)
 (polsky) Piotr Matywiecki, "Twarz Tuwima" na Culture.pl, 2015-02-26
  Výbor z díla na Poema.art.pl

Narození v roce 1894
Narození v Lodži
Úmrtí v roce 1953
Polští básníci
Polští překladatelé
Básníci tvořící polsky
Překladatelé do polštiny
Aforisté
Polští Židé
Absolventi Varšavské univerzity
Překladatelé z ruštiny
Muži
Narození 13. září
Úmrtí 27. prosince
Úmrtí v Zakopaném
Pohřbení na Powązkowském hřbitově
Držitelé čestných doktorátů Lodžské univerzity
Lomé

Lomé je hlavní město Toga. Nalézá se na pobřeží Guinejského zálivu v jižní části země. Svůj status hlavního města získalo v roce 1897, kdy bylo Togo německou kolonií.

Má přibližně 837 000 obyvatel. Kromě svojí správní funkce plní rovněž roli dopravního uzlu. Díky přístavu a silničnímu i železničnímu spojení se severnějšími oblastmi Toga přes Lomé prochází většina vyváženého zboží země. Ve městě se rovněž nalézá mezinárodní letiště.

28. května 1975 zde byla podepsána smlouva mezi Evropským hospodářským společenstvím a 46 státy skupiny AKT.

Významným prvkem místního průmyslu je ropná rafinerie. Místní Beninská univerzita je nezanedbatelnou součástí vzdělávacího systému Toga.

Partnerská města 
  Duisburg, Německo
  Šen-čen, Čína
  Tchaj-pej, Tchaj-wan
  Bay City, Michigan, USA

Externí odkazy 
 

 
Hlavní města v Africe
Přístavní města v Togu
Přístavní města Atlantského oceánu
Města v Togu
Aerokosmonautika

Aerokosmonautika, (anglicky Aerospace, francouzsky L'aérospatiale) zastřešuje studium, technologie a praktickou leteckou činnost v letectví a kosmonautice, jde tedy o létání jak v zemské atmosféře (ať už na základě aerostatických sil, viz aerostat, tak na základě aerodynamických sil, viz aerodyn), tak mimo zemskou atmosféru, viz kosmické letadlo.

Obor zastřešuje:
 letectví
 kosmonautiku.

V tomto oboru je pozoruhodné „aerospace letadlo“, které Američané nazvali Space Shuttle a které česky nazýváme raketoplán. Raketoplán přistává po své kosmické misi jako „atmosférické letadlo“ (konkrétně jako letoun, tedy motorové letadlo těžší vzduchu s pevnými nosnými plochami, využívající ke svému letu aerodynamické síly), zatímco se v kosmickém prostoru pohybuje jako družice, nebo kosmická loď. Pro start ze země na oběžnou dráhu zatím používá dva raketové nosiče. Jsou však už vyvíjeny raketoplány nové generace, které by měly už dokázat vzlétnout už od země na orbitu bez přídavných raket.

Externí odkazy 
 

Kosmonautika
Letectví
NEPAD

Program NEPAD (Nové partnerství pro africký rozvoj, New Partnership for Africa's Development) je hospodářským programem rozvoje afrického světadílu.

Hlavním cílem NEPADu je zvýšení přílivu zahraničních investic v návaznosti na zlepšení hospodářské a politické situace v zemích Afriky. Mezi širší cíle partnerství patří omezení chudoby, zapojení Afriky do světového obchodu, podpora trvale udržitelného hospodářského růstu aj. Mezi jednotlivé dílčí úkoly patří budování nových dopravních sítí, prosazování demokracie, podpora vzdělávání a zdravotní péče.

NEPAD byl přijat na zasedání Shromáždění hlav států v Lusace v červenci 2001, čímž byly spojeny dva dosavadní programy související s hospodářskou obnovou Afriky: Millennium Partnership for the African Recovery Program a Plán OMEGA.

Nad jeho plněním dohlíží Africká unie.

Externí odkazy 

 Oficiální stránky NEPAD

Africká unie
Rozvojové programy
All your base are belong to us

„All your base are belong to us“ (akronymizováno AYBABTU) je věta ve špatné angličtině (tradiční doslovný překlad do češtiny zní „Celá vaše základna jsou patřit nám“), která se v únoru 2001 rozšířila jako převážně internetový mem. Na počátku se tato věta šířila na internetových diskusních fórech Something Awful, poté se objevilo mnoho fotomontáží, ve kterých byla tato věta přidána do běžných prostředí. Často je parafrázována s jiným substantivem místo base. Známá je i jako cheat pro Warcraft 3, kde přeskočí celou misi.

Věta pochází z intra japonské počítačové hry (arcade střílečky) Zero Wing, jejíž původní verzi v roce 1989 vydala společnost Toaplan. Lokalizovaná evropská verze pro Sega Mega Drive z roku 1992 měla velice špatný překlad do angličtiny, z něhož věta pochází. Celý úvodní dialog motivující následnou akci, ve kterém se věta objeví, zní:

In A.D. 2101
War was beginning.

Captain: What happen ?
Mechanic: Somebody set up us the bomb.
Operator: We get signal.
Captain: What !
Operator: Main screen turn on.
Captain: It's you !!
CATS: How are you gentlemen !!
CATS: All your base are belong to us.
CATS: You are on the way to destruction.
Captain: What you say !!
CATS: You have no chance to survive make your time.
CATS: Ha Ha Ha Ha …
Operator: Captain !!
Captain: Take off every 'Zig' !!
Captain: You know what you doing.
Captain: Move 'Zig'.
Captain: For great justice.

Podobně, i když méně známými a citovanými, se staly i fráze „Somebody set up us the bomb“ a „For great justice“.

Související články 
 Seznam zkratek v online diskusích

Externí odkazy 
 
 Stručné informace a český překlad dialogu v Baldachýnu Tomáše Baldýnského z 2. března 2001 (Internet Archive)

Internetové memy
Anglická slova a fráze
Agardit-(Ce)

Agardit-(Ce) (Walenta, Thye 2004), chemický vzorec CeCu6(AsO4)3(OH)6.3H2O, je šesterečný minerál, původně uváděný jako jen Ce-bohatý agardit. Tvoří jehličkovité krystaly až 0,5 mm dlouhé a 0,01 mm silné, seskupené do radiálních agregátů. Pojmenován podle geologa Julese Agarda.

Vznik 
Sekundární minerál zvětrávání rudních ložisek bohatých na měď.

Vlastnosti 
 Fyzikální vlastnosti: Tvrdost 3, hustota 3,70, vypočtená 3,775, lom má lasturnatý, štěpnost chybí.
 Optické vlastnosti: Barvu má modrou, světle zelenou, žlutozelenou až nebesky modrou, vryp zelenobílý nebo žlutobílý, lesk skelný až jen hedvábný.
 Chemické vlastnosti: Složení: Ce 4,32 %, Ca 0,86 %, Cu 34,30 %, As 20,15 %, O 32.27 %, H 1,24 %, Eu 0,28 %, La 1,95 %, Sm 0,42 %, Y 0,75 %, Nd 2,02 %, s příměsemi S a Fe, snadno se rozpouští se v HCl a HNO3.

Výskyt 
Jedná se o velmi vzácný minerál.

 Broken Hill, New South Wales, Austrálie
 Cap Garonne (dep. Var), Francie
 Tsumeb, Namibie
 Clara (důl, u Oberwolfachu, Schwarzwald) a další doly ve Schwarzwaldu, Bádensko-Würtmbersko, Německo
 Laurion, Attiki, Řecko
 Cornwall, Spojené království

Podobné minerály 
Creaseyit, Petersit, Goudeyit, Zálesíit

Literatura 
 Lapis (1), 22-37, 1984
 Aufschluss 55, 17-23, 2004

Související články 
 Seznam minerálů

Externí odkazy 
 
  Agardit-(Ce) na webu mindat.org
  Agardit-(Ce) na webu Webmineral.com

Minerály
Minerály 7. třídy
Arsenáty
Almarudit

Almarudit (Mihajlovic & al., 2004), chemický vzorec (K,Na)(Mn2+,Fe2+,Mg)2(Be,Al)3[Si12O30], je šesterečný minerál. Název je utvořen z latinského jména univerzity ve Vídni – ALma MAter RUDolphin.

Vznik 
Magmatického původu. V dutinách silikátových xenolitů v lávách bohatých na leucit.

Morfologie 
Tvoří euhedrální krystaly tence tabulkovité podle {001} dosahující maximální velikosti 1,5 mm a síly 0,2 mm.

Vlastnosti 
Fyzikální vlastnosti: Tvrdost nest., hustota nest., (vypočtená) 2,72 g/cm³, křehký, štěpnost chybí, lom nerovný.
Optické vlastnosti: Barva: žlutá až oranžová, průhledný až průsvitný, lesk skelný, vryp světle oranžový.
Chemické vlastnosti: Složení: K 3,36 %, Na 0,48 %Mn 5,66 %, Fe 3,46 %, Mg 0,92 %, Be 1,86 %, Al 2,16 %, Si 33,83 %, O 47,98 %, příměsi Ca, Zn.

Naleziště

Německo 
Bellerberg (vulkán u Ettringen, východní Eifel).

Literatura 
Neues Jahrb. Mineral., Abh. 179, 265-294, 2004

Externí odkazy 
Almarudit na webu mindat.org (anglicky)
Almarudit na webu Webmineral (anglicky)

Minerály
Minerály 8. třídy
Cyklosilikáty
Bernadotte

Bernadotte je původem francouzský šlechtický rod, který roku 1818 zasedl na švédský a norský (v letech 1818 až 1905) královský trůn a ve Švédsku panuje dodnes. Jeho zakladatel Karel XIV. se narodil v Pau v jižní Francii jako Jean Bernadotte.

Historie 

Jean-Baptiste Jules Bernadotte se narodil 26. ledna 1763 v Pau jako čtvrté z pěti dětí Henriho Bernadotta (snad krejčího nebo písaře) a Jeanne de Saint-Jean. Původně sloužil v královské armádě, ale po revoluci 1789 se stal členem armády nové Francie. Roku 1794 byl jmenován generálem. Při tažení do Itálie vybojoval několik významných vítězství. Koncem 70. let 18. století působil jako velvyslanec ve Vídni, roku 1799 (červen-září) byl francouzským ministrem války. Z té doby pochází první velký konflikt s Napoleonem, který svévolně opustil francouzskou armádu v Egyptě a tajně se vrátil do Francie. Bernadotte jej dle vojenských pravidel za dezerci mohl nechat popravit.

Jean-Baptiste Bernadotte, maršál Francouzské císařské armády, byl vybrán jako následník Karla XIII. z dynastie Oldenburské. Karel XIII. se po smrti svého syna Karla Adolfa stal posledním příslušníkem královské větve rodu.

Bernadotte oponoval Napoleonovi. Tento negativní vztah měl dle některých pramenů kořeny ve skutečnosti, že Bernadottova manželka Désirée Claryová, dcera obchodníka s hedvábím z Marseille, byla dříve (v letech 1794-1796) s Napoleonem zasnoubena (její sestra Julie se vdala za Napoleonova bratra Josefa).

Bernadotte, jakobínský revolucionář (který prý na hrudi nesl tetování „Smrt králům“), se ironií osudu stal později švédským králem. Po celý život nenapodobitelně kombinoval politickou fantazii se státnickým rozumem krátce před svou smrtí prohlásil: „Nikdo neudělal takovou kariéru jako já“.

V roce 1814 bylo Norsko připojeno k Švédsku. Vznikla tak řízená unie Švédska s Norskem. Králové Švédska tak byli i králi Norska. Tato unie se rozpadla v roce 1905 a Norsko se stalo samostatným státem s vlastním králem.

Králové z rodu Bernadotte

Králové Švédska a Norska 
 1818 – 1844 : Karel XIV. Jan
 1844 – 1859 : Oskar I.
 1859 – 1872 : Karel XV.
 1872 – 1905 : Oskar II. do roku 1907 král Švédska.

Králové Švédska 
 1872 – 1907 : Oskar II.
 1907 – 1950 : Gustav V.
 1950 – 1973 : Gustav VI. Adolf
 od 1973 : Karel XVI. Gustav

Související články 
 Švédští panovníci
 Švédsko
 Dějiny Švédska

Externí odkazy 
 

Švédské šlechtické rody
Francouzské šlechtické rody
Švédští králové
Dějiny Švédska
Panovnické rody
Bernadottové
Munster

Munster (), je historická provincie na jihozápadě Irska. Zahrnuje hrabství Clare, Cork, Kerry, Limerick, Tipperary a Waterford.

Název Munster pochází od keltské bohyně Mumy. Na území provincie se kdysi rozkládala tři království: Ormond (na východě), Desmond (na jihu) a Thomond (na severu). Jejich jména dodnes přetrvala jen v názvech míst a institucí (Ormond House, Thomond College).

Související články 
 Irské provincie
 Irská hrabství

Externí odkazy 
 

 
Provincie v Irsku
Celé číslo

Celá čísla se skládají z přirozených čísel (1, 2, 3, …), nuly (0) a záporných celých čísel (−1, −2, −3, …). Množina celých čísel se v matematice většinou označuje Z, nebo , podle Zahlen (německy čísla). Podobně jako přirozená čísla, tvoří celá čísla nekonečnou spočetnou množinu. Studiem celých čísel se zabývá teorie čísel.

Vlastnosti 

Množina celých čísel Z je uzavřená na operaci sčítání a násobení, to znamená, že součet i součin dvou celých čísel je opět celé číslo. Navíc oproti přirozeným číslům je uzavřená i pro odčítání. Není však uzavřena pro dělení, neboť podíl dvou celých čísel už nemusí být celé číslo (např. 1/2).

Následující tabulka ukazuje základní vlastnosti násobení a sčítaní pro jakákoliv celá čísla a, b, c.

V algebře tvoří Z s prvními pěti vlastnostmi uvedenými výše na operaci sčítání Abelovskou grupu. Grupa Z s operací sčítaní je cyklická, protože každý nenulový prvek může být vyjádřen konečným součtem (např. 1 + 1 + … + 1 nebo (−1) + (−1) + … + (−1)). Říkáme tedy, že grupa Z s operací sčítání je nekonečná cyklická grupa a tedy každá nekonečná cyklická grupa je isomorfní Z.

První čtyři vlastnosti uvedené výše s operací násobení říkají, že Z s touto operací je komutativní monoid. Ale ne každý prvek ze Z má inverzní prvek (ve smyslu násobení), prostě neexistuje takové celé číslo x, které by vyhovovalo rovnici 2x = 1. To znamená, že Z netvoří spolu s operací násobení grupu.

Všechny vlastnosti z tabulky, kromě poslední, dohromady s operacemi sčítání a násobení na Z tvoří komutativní okruh s jednotkou. Přidáním poslední vlastnosti získáme obor integrity nad Z.

Neexistence inverzních prvků vzhledem k násobení, neboli že Z není uzavřena na dělení, znamená, že Z není těleso. Nejmenším tělesem obsahujícím celá čísla je tedy těleso racionálních čísel. Podobně se dá definovat i podílové těleso jakéhokoliv oboru integrity.

Přestože běžné děleni není na Z definováno, neznamená to, že nemůžeme používat algoritmus dělení, ten říká: mějme dvě celá čísla a a b, kde b ≠ 0, pak existují právě dvě celá čísla q a r taková, že a = q × b + r a 0 ≤ r < |b|, kde |b| značí absolutní hodnotu b. Celé číslo q se nazývá kvocient a r se nazývá zbytek po dělení čísla a číslem b. To tvoří základ pro Eukleidův algoritmus k výpočtu největšího společného dělitele.

Konstrukce 
Celá čísla mohou být zkonstruována z přirozených čísel definováním tříd ekvivalence dvojic čísel N×N s relací ekvivalence, „~“, kde

právě tehdy, když

Kdybychom brali 0 jako přirozené číslo, pak přirozená čísla můžeme považovat za čísla celá vnořením, které přirozenému číslu n přiřadí [(n,0)], kde [(a,b)] značí třídu ekvivalence, která obsahuje (a,b).

Sčítání a násobení celých čísel je definováno následovně:

Dá se lehce ověřit, že výsledek je nezávislý na volbě reprezentantů třídy ekvivalence.

Typicky, [(a,b)] je označení pro

kde

Jestliže přirozená čísla přiřadíme k odpovídajícím celým číslům (použitím výše uvedeného vnoření), pak toto přiřazení je jednoznačné.

Příklady:

Reference

Externí odkazy 
 
 

Čísla
Celá čísla
Číselné obory
Connacht

Connacht (,  někdy psáno též ) je historická provincie na západě Irska, dnes v Irské republice. Zahrnuje hrabství Galway (Gaillimh), Leitrim (Liatroma), Mayo (Maigh Eo), Roscommon (Ros Comáin) a Sligo (Sligeach). Největšími městy jsou na jihu Galway a na severu Sligo.

Související články 
 Irské provincie
 Administrativní dělení Irska
 Irská hrabství

Externí odkazy 
 

 
Provincie v Irsku
451



Události 
 20. června – Attila, hunský vojevůdce, vpadá do Galie, ale je zastaven u Troyes Aetiem v bitvě na Katalaunských polích.
 8. října až 1. listopadu – v Chalkedonu zasedá čtvrtý ekumenický koncil.
 Thorismund se stává nástupcem svého otce Theodoricha I. na vizigótském trůnu.
 Jeruzalém je prohlášen za patriarchát.
 Orientální církve se odštěpují od ostatní církve.
 Dioskoros z Alexandrie, patriarcha antiošský, je sesazen.

Narození 
 Jákob ze Sarúgu – syrský křesťanský autor
 Brigita Irská – irská světice

Úmrtí 
 Nestorius, zakladatel nestoriánství
 Theodorich I., vizigótský král (zabit v bitvě na Katalaunských polích)

Hlavy států 
 Papež – Lev I. Veliký (440–461)
 Východořímská říše – Marcianus (450–457)
 Západořímská říše – Valentinianus III. (425–455)
 Franská říše – Merovech (448–457)
 Perská říše – Jazdkart II. (439–457)
 Ostrogóti – Valamir (447–465/470)
 Vizigóti – Theodorich I. (419–451) » Thorismund (451–453)
 Vandalové – Geiserich (428–477)
 Hunové – Attila (435–453)

Externí odkazy 
 

 
5. století
Strom (rozcestník)

Slovo strom může znamenat:

 strom – růstová forma vyšší rostliny
 jehličnatý strom, listnatý strom, ovocný strom
 strom (datová struktura) – stromová hierarchie – pojem z oblasti informatiky, hierarchické struktury
 (a,b)-strom, AVL-strom, B-strom, B+ strom, B* strom, Derivační strom, Hašový strom, R-strom, Splay strom, Sufixový strom, Syntaktický strom
 strom (graf) – pojem z teorie grafů
 Binární strom, K-strom, Porfyriův strom
 strom (mytologický symbol) – symbol stromu, užívaný v mytologii a náboženství
 Strom (Drahanská vrchovina) – vrchol v brněnských Soběšicích (404 m n. m.)
 strom významnosti – metoda analýzy
 strom života – více významů, rozcestník
 fylogenetický strom – pojem z oblasti taxonomie, resp. evoluční biologie
 hraniční strom – dříve vyznačoval hranice pozemků či území
 rodinný strom – grafické znázornění rodokmenu
 rodový strom – vysazován při významné rodové události
 rozhodovací strom – nástroj strojového učení
 vánoční strom – vánoční zvyklost a ozdoba

pocta
 Pamětní strom – strom vysazený při významné příležitosti
 Památný strom – označení pro chráněný strom
 Významný strom – strom, jehož význam byl uznán určitou institucí
 Strom roku – česká anketa, která je pořádána Nadací Partnerství
 Strom roku (Lesy České republiky) - česká anketa
 Evropský strom roku – mezinárodní anketa
 Den stromů – svátek při kterém se sází stromy
 Zdravé stromy pro zítřek – projekt podporující odborné ošetření starých vzrostlých stromů
 Strom Olgy Havlové – stromy vysázené na počest Olgy Havlové

konkrétní stromy
 Strom bódhi – strom pod kterým dosáhl Buddha osvícení
 Strom generála Shermana – rekordně vysoký strom v USA (83,8 m)
 Strom svatebčanů – strom na území NPP Terčina údolí u Nových Hradů
 Strom v Ténéré – strom rostoucí v libyjské poušti do roku 1973, nejosamělejší strom na světě
 Tulský strom – nejobjemnější strom na americkém kontinentě

fiktivní stromy
 Strom poznání dobra a zla – strom umístěný ve středu rajské zahrady
 Strom obrození – ústřední bod Hvězdné roklinky z filmové série o víle Zvonilce
 Dva valinorské stromy – stromy z příběhů J. R. R. Tolkiena

filmy
 Strom (film, 2010) – koprodukční (Francie/Austrálie/Německo/Itálie) film z roku 2010
 Strom snů – americký dobrodružný film z roku 1994
 Strom v srdci – americký televizní film z roku 2008
 Strom života (film) – americký hraný film z roku 2011
 Letní strom – americký hraný film z roku 1971

literatura
 Strom duchů – román amerického spisovatele Raye Bradburyho

technika
 Suzuki DL650 V-Strom – druh motocyklu
 Suzuki DL1000 V-Strom – druh motocyklu

Externí odkazy
Oftalmoskop

Oftalmoskop, neboli oční zrcátko, je lékařská pomůcka, jejíž pomocí je možno pozorovat oční pupilou oční pozadí – fundus oculi. 

Tuto nezbytnou pomůcku oftalmologie sestrojil v roce 1850 Hermann von Helmholtz a roku 1851 ji popsal ve spisku  (Popis očního zrcátka ku zkoumání sítnice v živoucím oku).

Princip Helmholtzova oftalmoskopu je jednoduchý: odražené boční světlo se koncentruje v ose oka, přičemž v ose je otvor, který umožňuje lékaři pozorovat oko při dobrém osvětlení.

Lékaři si vynález rychle přisvojili a dnes je známo mnoho typů oftalmoskopů.

Související články 
 okluzor
 štěrbinová lampa

Externí odkazy 
 
 
 Eye Antiques & Collectibles

Oftalmologie
Lékařská diagnostika
Lékařské nástroje
Leinster

Leinster () je historická provincie na jihovýchodě a východě Irska, dnes v Irské republice. Zahrnuje hrabství Carlow, Dublin, Kildare, Kilkenny, Laois, Longford, Louth, Meath, Offaly, Westmeath, Wexford a Wicklow. Leinster je nejlidnatější částí Irska; největším městem je Dublin. Tradiční symbol na vlajce Leinsteru je zlatá harfa na zeleném pozadí.

Významná města 
 Kilkenny (23 967)
 Bray (26 985) (níže data z roku 2006)
 Swords (37 806)
 Dundalk (29 538)
 Drogheda (37 601)
 Navan (26 938)
 Naas (21 715)
 Celbridge (14 790)
 Mullingar (18 929)
 Athlone (16 888)
 Wexford (18 590)
 Portlaoise (14 275)
 Tullamore (13 085)

Související články 
 Irské provincie

Externí odkazy 
 

 
Provincie v Irsku
Technologie

Technologie (řecky  <  „dovednost“ +  „slovo, nauka, znalost“ + přípona ) je obor, který se zabývá tvorbou, zaváděním a zdokonalováním výrobních postupů. Podle daného odvětví to mohou být postupy a procedury mechanické (např. rubání, obrábění...), elektrotechnické a elektronické (radiolokace, informační technologie), jaderné (jaderně-analytické metody, ozařování), fyzikálně chemické (tavení, lití, napařování, destilace...), chemické (syntézy, krakování...), biochemické a potravinářské (kvašení, pečení...) apod.

Kromě vědního oboru se pojem technologie používá také pro označení samotných výrobních postupů, v češtině se také pro tento účel používá označení vymoženost.

Technologie vs technika 
V českém jazyce dochází nejpozději od 80. let 20. století k zaměňování slov technika a technologie a s tím i k jejich významovému splývání a znejasnění. Primárním významem techniky je prostředek pro konání činnosti (stroje, nástroje, zařízení, vybavení apod.) a primárním významem technologie je procedura (proces) konání činnosti (technologie výroby oceli, technologie těžby dat, technologie zpracování masa apod.). Slovo technika se také používá pro jednodušší operace často prováděné ručně nebo na jednodušších strojích, slovo technologie pro složitější operace (nebo řetězec operací) často prováděné průmyslově. Technologie je také označení pro vědní obor, který se zabývá výrobními postupy – tedy sestavováním jednotlivých technických operací v celkové pracovní postupy, jejich zaváděním a zdokonalováním.

Hlavním důvodem pro splývání a zaměňování obou pojmů je šíření angličtiny. Angličtina používá slova technique a technology pro jiné okruhy významů než čeština (nebo např. také němčina) slova technika a technologie. Tyto rozdílné okruhy významů lze zjednodušeně znázornit takto:

Příklady existujících technologií 
 Obrábění
 Tváření
 Slévání
 Svařování
 Povrchové úpravy
 Tepelné zpracování
 Chemické technologie
 Informační technologie
 Technologie montáže
 Stavební technologie
 Dopravní technologie
 Logistické technologie

Výuka 
Technologie příslušného odvětví je běžně vyučovaným předmětem na středních i vysokých školách. V rámci oborů je v některých případech dříve používaný pojem „technologie“ nahrazován pojmy novými (např. Strojírenská technologie => Výrobní inženýrství, Výrobní a inovační inženýrství, Materiálové inženýrství apod.).

Reference

Externí odkazy
Ulster

Ulster () je historická provincie (irské království) na severovýchodě Irska. Větší část Ulsteru je jako takzvané Severní Irsko součástí Spojeného království, menší část náleží k Irské republice. Toto rozdělení Ulsteru pochází z roku 1920 a od roku 1922 je mezinárodní hranicí. Přesto většina lidí říká Severnímu Irsku Ulster.

Z devíti historických ulsterských hrabství jich k Severnímu Irsku náleží šest, Antrim (Aontroim), Armagh (Ard Mhacha), Down (An Dún), Fermanagh (Fear Manach), Londonderry (Doire) a Tyrone (Tír Eoghain). Irští nacionalisté na obou stranách hranice o nich často hovoří jako o Šesti hrabstvích (Na Sé Condaetha), zatímco probritští unionisté dávají přednost výrazům Ulster nebo Provincie (the Province). Zbývající tři hrabství, Cavan (An Cabhán), Donegal (Dún na nGall/Tír Chonaill) a Monaghan (Muineachán) jsou částí Irské republiky.

Nejhustější osídlení je na východě; polovina obyvatel provincie žije v hrabstvích Antrim a Down. Největším městem Ulsteru je Belfast (Béal Feirste).

Téměř výhradním jazykem běžné komunikace v Ulsteru je angličtina, pouze v odlehlých částech hrabství Donegal se stále ještě hovoří irsky.

K přírodním pozoruhodnostem Ulsteru patří Lough Neagh, největší jezero na Irském ostrově a zároveň na celých Britských ostrovech, mořské útesy Slieve League, druhé nejvyšší v Evropě nebo sloupovité čedičové útvary Giant's Causeway, které jsou zapsány na seznam světového dědictví UNESCO.

Severní Irsko (Ulster) má dvě university. Starší, založená pod jménem „Queen’s College“ v roce 1845, se stala universitou v 1908. To znamená, že QUB (Queen's University Belfast) je druhou nejstarší universitou Irského ostrova (po Trinity College v Dublinu, která byla založena roku 1592).

Ulster má také jednu z nejmladších universit „University of Ulster“, tedy Ulsterskou universitu. Její založení a umístění v blízkosti protestantského města Coleraine údajně přispělo k občanským nepokojům od roku 1968. Katolická menšina ji chtěla umístit v druhém největším městě provincie – Derry, kde již existovala Magee College.

Odkazy

Související články 
 Ulsterská rudá ruka
 Ulsterský loajalismus
 Ulsterské obranné sdružení
 Irské provincie
 Irská hrabství

Externí odkazy 
 

 
Provincie v Irsku
Severní Irsko
Rozdělená území
Vorticita

Vektorová veličina vorticita je mikroskopickou mírou rotace v kontinuu. Vorticita charakterizuje vířivou strukturu proudění dané tekutiny v každém bodě kontinua. V české fyzikální literatuře se objevuje též vírnatost, vír, vír rychlosti.

Meteorologie

Dynamická meteorologie 
V dynamické meteorologii je vorticita vlastnost charakterizující rotaci vzduchu v synoptickém měřítku. Používá se při prognóze vývoje vírů synoptického měřítka. Vyjádření všech tří složek vektoru dostaneme po aplikaci operace rotace na vektor proudění v.

Nejčastěji je vorticita vyjádřena rotací kolem vertikální osy z, v jejímž směru je zobrazen i výsledný vektor. Absolutní vorticita je vorticita definovaná v absolutní souřadnicové soustavě, kdežto relativní vorticita bere v úvahu relativní souřadnicovou soustavu, která je obvykle pevně spojena se zemským povrchem.

Platí tedy pro relativní vorticitu

a pro absolutní vorticitu
,
kde u a v jsou zonální (směr x) a meridionální (směr y) složky rychlosti větru.

Mezi absolutní vorticitou a relativní vorticitou platí vztah:
,
kde λ je Coriolisův parametr. A pro ten platí
,
kde Ω je úhlová rychlost rotace Země a f je zeměpisná šířka.

Na severní polokouli je horizontální relativní vorticita kladná v případě rotace vzduchu proti směru hodinových ručiček – zakřivení proudnic má cyklonální charakter, to je spojeno s tlakovými útvary cyklónami a brázdami nízkého tlaku vzduchu.

Na severní polokouli je horizontální relativní vorticita záporná v případě rotace vzduchu po směru hodinových ručiček – zakřivení proudnic má anticyklonální charakter, to je spojeno s tlakovými útvary anticyklónami a hřebeny vysokého tlaku vzduchu.

Pokud vzduchová částice nerotuje je vorticita rovna nule.

Fyzika oblaků 
Ve fyzice oblaků je v subsynoptickém měřítku při popisu proudění v oblaku a jeho okolí uvažováno třírozměrné pole proudění a tedy i všechny tři složky vektoru relativní vorticity.

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 

Meteorologické jevy
Fyzikální pole
Přezdívky států Spojených států amerických

Státy USA mají své oficiálně přijaté přezdívky, další z nich jsou pak tradiční. Většina států Unie jich mívá několik (např. Arizona má oficiální přezdívku Grand Canyon State a dalšími jsou Apache State, Aztec State, Italy of America, Sand Hill State, Sunset State aj.). Jsou však i státy, které nemají oficiálně přijatou přezdívku (Alabama). Tyto přezdívky vyjadřují jistou charakteristiku jednotlivých států (Aljaška je země půlnočního slunce). Nejčastěji se lze s těmito přezdívkami setkat na registračních značkách automobilů, kde jsou uvedeny drobným písmem.

Seznam přezdívek států USA

Odkazy

Související články 
 Státy USA
 Spojené státy americké
 Motta států Spojených států amerických
 Seznam pečetí států Spojených států amerických
 Seznam vlajek států Spojených států amerických

Externí odkazy 
 
  O přezdívkách států USA

Přezdívky
Seznamy států USA
Stereo (rozcestník)

Pod pojmem stereo lze chápat více věcí:

 Stereo – přenos a reprodukce dvoukanálového zvuku
 Stereo soustava (hi-fi věž, audiosoustava) – zařízení pro (původně stereofonní) přehrávání zvuku
 2D, 3D
 Digitální záznam (Joint-stereo, …), Mono, Kvadrofonie, 5.1, Surround
 Stereoskopie (Stereo film, Stereo fotografie)
 Stereo fotogrammetrie, Stereogramm, Stereometrie, Stereokomparator, Stereotypie
 Stereochemie, Stereoizomer
 STEREO – dvojice kosmických observatoří sloužících k výzkumu Slunce
Chalkédón

Chalkédón (řecky Χαλκηδών nebo Καλχηδών, v češtině též jako Kalchédón, Chalkedon či Chalcedon) je starověké přístavní město v Bíthýnii v Malé Asii, téměř naproti Byzantiu, na jih od Scutari.

Historie 
Archeologické doklady osídlení pocházejí již z pravěku. Ve starověku byl Chalkedon megarskou kolonií, založenou na místě o tolik horším než Byzantium na opačném břehu, že byl ve věštbě označen jako „město slepých“ (caecorum oppidum, Plinius Starší). Ve svých raných dějinách těžil z bohatství námořního obchodu Byzantia. Kolem roku 513 př. n. l. byl dobyt satrapou Otanem a dlouho kolísal mezi spartskými a athénskými zájmy. V době helénské jej pergamský král Attalos III. odkázal roku 133 př. n. l. Římanům.

Město téměř zničil pontský král Mithridatés VI., avšak během doby císařské se opět vzmohlo a vyrostlo v něm mnoho nových veřejných staveb. Tento rozkvět ukončily ve 3. století n. l. vpády Gótů do Malé Asie, jež místním způsobily značné škody. Další pohroma pak přišla o sto let později, kdy bylo město vypleněno vojsky císaře Valenta za podpory uzurpátora Procopia. Ze sutin budov nechal Valens postavit akvadukt v Konstantinopoli.

Svůj význam si Chalkedon přesto podržel až do konce starověku. Již za císaře Diokleciána se zde zformovala křesťanská komunita, symbolem jejího odporu proti Římanům byla mučednická smrt svaté Eufémie. Roku 451 město hostilo čtvrtý ekumenický koncil. V letech 616–626 ho drželi Peršané, kteří se za krále Husrava II. pokoušeli dobýt Konstantinopol. Od těch dob nastal pomalý úpadek, provázený rozpadem antických staveb. Osmanští Turci použili materiál z rumiště na výstavbu Istanbulu.

Od konce 19. století se prostor antického města nazývá Kadıköy a je jednou z místních částí tureckého Istanbulu.

Památky 
 na jihu zříceniny Pantateichia (turecky Pendik), kde měl údajně dožít svůj život byzantský vojevůdce Belisar.
 Kostel sv. Eufémie řecké ortodoxní církve, stojí na byzantských základech baziliky ze 4. století, přestavěn v pozdním středověku a v 19. století

Od názvu města je odvozen též název minerálu chalcedonu.

Osobnosti 
 Dionýsios z Chalkedonu, filozof
 Svatá Eufémie z Chalkédónu, křesťanská mučednice
 Hypatios z Bithýnie, opat
 Xenokratés (398 př. n. l.– 314 př. n. l.), filozof, žák Platónův

Externí odkazy 
 
 Historie Chalkedonu (anglicky)

Starověká řecká sídla v Turecku
Starověká římská sídla v Turecku
Dějiny Istanbulu
Zaniklá města v Turecku
Starověké řecké městské státy
Istanbul (provincie)
Luis Royo

Luis Royo (* 20. května 1954 Olalla, Teruel) je španělský malíř, známý především sériemi spoře oděných dívěk a eroticko-fantastickými ilustracemi, někdy obsahujícími určité prvky sci-fi. Tvoří ale i plně futuristické, případně fantasticko-epické a sci-fi ilustrace bez erotického či sexuálního podtextu.

Život a dílo 
Luis Royo se narodil v roce 1954 ve Španělsku, v malém městě Olalla. Studoval nejprve technické kreslení, ale brzy poznal, že ho geometrické tvary tolik nelákají a začal studovat malířství, dekoraci a design interiérů. Zároveň v letech 1970 až 2005 pracoval pro různá dekorační studia.

V roce 1968 vytvořil svůj první velký formát se sociálními tématy a v letech 1972 až 1976 se pak zabýval především velkoformátovou malbou.

V roce 1978 objevil kouzlo komiksů, začal kreslit fantazy a následně vystavil svá díla v Angoulême na komiksovém veletrhu v roce 1980. Od roku 1981 začal publikovat v časopisech jako Comix Internacional, El Víbora nebo Heavy Metal.

Velkým milníkem v jeho životě bylo setkání s Rafaelem Martínezem v Zaragoze na Comics veletrhu a od roku 1999 se začal věnovat ilustracím pro komiksové nakladatelství Norma Editorial. Americké časopisy jako Heavy Metal a National Lampoon začaly publikovat jeho ilustrace na prvních stránkách, obdobně i evropské časopisy jako Cimoc, Comic Art, Ere Comprime či Total Metal.

Kromě své samostatné tvorby vytvořil obaly na videa, PC hry a hudební alba. Známé jsou např. jeho kresby herečky Julie Strain k plakátům animovaného filmu Heavy Metal. Jeho tvorba se objevila v mnoha dalších formátech: trička, kalendáře, puzzle, počítačové podložky atd.

V roce 1992 vyšla jeho kniha Ženy, kde jsou zkompilovány některé z jeho ilustračních prací. V roce 1994 vydal Malefic, svou první knihu s obrázky fantasy a sci-fi. Následovaly publikace Tajemství v roce 1996, kde je ženská postava hlavní hrdinkou mýtu o „Krásce a zvířeti“, III. tisíciletí s apokalyptickým tématem (1998).

Na konci roku 1998 vydal svou první knihu s erotickou tematikou Zakázaná kniha.

Některé další publikace:

 Fantastické umění (1999)
 Zakázaná kniha II (2001)
 Evoluce (2001)
 Vize (2003)
 Zakázaný náčrtník (2004)
 Labyrintový tarot (2005)
 Temný labyrint (2006)
 Mrtvý měsíc (2009)
 Ledový drak (2014, Ilustrované vydání příběhu George R. R. Martina The Ice Dragon)

Reference

Externí odkazy 
 
 http://www.luisroyo.com/
 Luis Royo Fantasy
 Luis Royo, neoficiální článek o autorovi

Španělští malíři
Malíři 20. století
Malíři 21. století
Narození v roce 1954
Narození 20. května
Žijící lidé
Muži
Mezinárodní organizace pro civilní letectví

Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO, ) je mezivládní organizace přidružená k OSN, která pomáhá koordinovat mezinárodní civilní letectví. Sídlí v Montréalu v Kanadě.

Historie 
ICAO vzniklo Chicagskou úmluvou ze dne 7. prosince 1944, kterou podepsalo 52 států, mezi nimi také Československo (vyhlášena jako zákon č. 147/1947 Sb.). Dohoda nabyla platnosti ke dni 4. dubna 1947 po ratifikaci polovinou členů a uložením ve Vládním archivu USA, Washington, D.C. V říjnu téhož roku se ICAO stalo specializovanou organizací Spojených národů.

K základní dohodě o vzniku ICAO se váže 19 příloh, tzv. annexů, v řadě Annex 1 až Annex 19. Tyto annexy obsahují standardy a doporučené postupy pro mezinárodní civilní letecký provoz; při svém schválení v ICAO jsou pro členské státy doporučením, které je posléze přebíráno jednotlivými státy jako zákonná norma, tzv. Letecký zákon. V českém zákonodárství tyto annexy tvoří letecké předpisy L1 až L19.

Cíle 
Cílem ICAO, definovaným v Chicagské dohodě, je rozvoj mezinárodního civilního letectví bezpečným a spořádaným způsobem tak, aby mezinárodní doprava byla založena na rovnosti příležitostí a mohla fungovat spolehlivě a ekonomicky. ICAO zdůrazňuje ve svých dokumentech „bezpečnost a plynulost civilního letectví“. Má vazbu na státní úřady členských zemí, na jejich příslušná ministerstva a příslušné letecké úřady. Valná shromáždění ICAO s rozvojem letecké a komunikační techniky a s nárůstem objemu letecké přepravy osob neustále modernizuje letiště a letištní zabezpečovací zařízení ke zvýšení bezpečnosti leteckého provozu. Regionální úřady ICAO spolu s OSN a členskými státy ICAO pomáhají chudým zemím ve výstavbě nových řízených letišť, vyhovujících normám ICAO.

Standardy ICAO 
Mezi nejdůležitější standardy definované touto organizací patří především jednoznačné kódy letišť, leteckých dopravců a typů letadel, které se používají v oficiálních dokumentech a komunikaci.

Dále ICAO sjednotilo používání stanovených řízených i neřízených vzdušných prostorů ve třídách označených A až G. Většina vzdušných prostorů, A až E, jsou řízené prostory, určené především pro řízené lety podle přístrojů (IFR).

Odkazy

Literatura 
 Jakub Vimr: Letecká angličtina ICAO, Svět křídel, Cheb 2015,

Související články 
 IATA
 Úřad pro civilní letectví
 ICAO kód letiště
 Jeppesen
 Letecký zákon
 Letecké předpisy

Externí odkazy 
 
 
 
   Oficiální internetové stránky

Civilní letectví
Mezinárodní organizace
Specializované agentury OSN
Úřad pro civilní letectví

Úřad pro civilní letectví České republiky (ÚCL) je správní úřad České republiky podřízen Ministerstvu dopravy. Je leteckým úřadem ustanoveným státem ve shodě s Chicagskou úmluvou o civilním letectví (ICAO).

V jeho čele stojí generální ředitel, který je jmenován ministrem dopravy. Současným generálním ředitelem ÚCL je Ing. David Jágr.

Činnost 
Na území České republiky ÚCL vykonává dohled nad civilním letectvím, licencuje piloty a certifikuje letadla a letecká technická zařízení. Např. letadlům přiděluje imatrikulace. Činnost úřadu se dělí do čtyř sekcí: sekce správní a bezpečnostní, sekce technická, sekce letová a sekce provozní. Za každou sekci odpovídá její ředitel.

V poslední době také vzrůstá agenda úřadu v oblasti dohledu nad bezpilotními letouny neboli drony. V případě komerčního létání s dronem musí uživatel získat licenci u ÚCL. V případě nepovoleného letu (např. v bezletové zóně jako okolí Pražského hradu) může udělit pilotovi dronu pokutu, která se nejčastěji pohybuje kolem 10 tisíc Kč.

Také vykonává funkci speciálního stavebního úřadu pro letecké stavby.

Odkazy

Reference

Související články 
 Evropská agentura pro bezpečnost letectví

Externí odkazy 
 
 

Úřady České republiky
Civilní letectví v Evropě
Ministerstvo dopravy České republiky
Letectví v Česku
David Gemmell

David Gemmell (1. srpna 1948, Londýn – 28. července 2006) byl anglický spisovatel fantasy literatury. Gemmellovy knihy v Česku vydávalo nakladatelství Návrat, nyní je ve stejné edici publikuje Perseus.

Již v 16 letech byl vyloučen ze školy za organizování hazardních her a musel začít pracovat. V noci si přivydělával jako vyhazovač z nočních klubů, k čemuž mu značně dopomáhala jeho robustní postava, ale k násilí se uchyloval jenom minimálně a to díky své neobyčejné výřečnosti. Pracoval také jako novinář na volné noze pro několik významných deníků (London Daily Mail, Daily Mirror, Daily Express). Zemřel 28. července 2006 po prodělané operaci srdce.

Dílo 
Každou jeho knihu lze číst samostatně a další díly jen volně navazují.
Následuje seznam jeho knih (chronologicky).

Drenajská sága 
 Tulák 1: Cestou vlka (Waylander) 1986
 Tulák 2: V říši vlka (Waylander II: In the Realm of the Wolf) 1992
 Tulák 3: Hrdina ve stínu (Hero in the Shadows) 2000
 Kroniky o Drussovi (The First Chronicles of Druss the Legend) 1994
 Smrtonoš (The Legend of Deathwalker) 1996
 Bílý vlk (White Wolf) 2003
 Legenda (Legend) 1984
 Král za branou (The King Beyond the Gate) 1985
 Hledání ztracených hrdinů (Quest for Lost Heroes) 1990
 Válečníci (Winter Warriors) 1997
 Meče noci a dne (The Swords of Night and Day) 2004

Sága Rigantů 
 Meč v bouři (Sword in the Storm) 1999
 Půlnoční sokol (Midnight Falcon) 1999
 Havran (Ravenheart) 2001
 Bouřlivák (Stormrider) 2002

Sipstrassi sága 
 Král Duchů (Ghost King) 1988
 Poslední meč moci (Last Sword of Power) 1988
 Vlk ve stínu (Wolf in the Shadows) 1987
 Poslední strážce (Last Guardian) 1989
 Krvavý kámen (Bloodstone) 1994

Vampýří sága 
 Rytíři temné pověsti (Knights Of Dark Renown) 1989
 Světlonoš (Morningstar) 1992

Hawk Queen 
 Dcera Železné ruky (Ironhand's Daughter) 1995
 Věčný luňák (The Hawk Eternal) 1995

Dualogie Lev makedonský 
 Lev makedonský(Lion of macedon) 1990
 Temný princ (Dark prince) 1992

Trojská trilogie 
 Pán se stříbrným lukem - Troja I. (Troy: The Lord of the Silver Bow) 2005
 Štít hromu - Troja II. (Troy: Shield of Thunder) 2006
 Pád králů - Troja III. (Troy: Fall of kings) 2007 (po smrti autora dokončila román jeho žena Stella)

Samostatné knihy 
 Temný měsíc (Dark Moon) 1997
 Ozvěny velké písně (Echoes of the Great Song) 2002

Externí odkazy 
 
 Portál o Davidu Gemmellovi vznikající na českém webu
 Gemmell na Meči a magii Miroslava Krupy
 Legie.info - autor David A. Gemmell - informace, knihy, povídky

Související články 
 Anglická literatura
 Seznam anglických spisovatelů

Angličtí spisovatelé fantasy
Narození v roce 1948
Úmrtí v roce 2006
Fantasy
Muži
Narození 1. srpna
Úmrtí 28. července
Narození v Londýně
Úmrtí v Anglii
Informační kiosek

Informační kiosek (elektronický kiosek, interaktivní kiosek, informační panel) je elektronické zařízení, které na svém displeji zobrazuje určité informace. Informační kiosek je možné najít jak na veřejně přístupných místech dostupné široké veřejnosti, tak v soukromých subjektech jako jsou například firmy, muzea, galerie, kde bývají k dispozici omezenému publiku. Jejich konstrukce často bývá z odolného kovu se zabudovaným počítačem, k jehož ovládání obvykle slouží dotyková obrazovka (display). Odolná, uzamykatelná konstrukce ochraňuje kiosek před neoprávněným vniknutí a poškození. Vestavěný počítač obstarává chod a funkci kiosku. Dotykový display je vytvořený tak, aby zajistil snadné a intuitivní ovládání. Informační kiosky splňují spoustu užitečných funkcí, jako je chod 24 hodin denně, 7 dní v týdnu, 365 dní v roce. Často jsou uzpůsobené pro hendikepované a seniory, bývají v provedení anti-vandal, jsou k dostání v různých velikostech displejů, jsou buď s klimatizací či bez ní, v závislosti na použité technologii. Pro případy výpadku elektřiny mají k dispozici UPS, umožňují zvětšení zobrazovaného obsahu, disponují dostatečnou svítivostí obrazovky (pro čtení na slunci) a další mají spoustou dalších funkcí. Některé elektronické kiosky mají k dispozici různé přídavné funkce, jako například možnost předčítání textu hlasem, samo-dezinfekční ochranu, tisk dokumentů, Wi-Fi hotspot, veřejný nabíjecí USB port, platební terminály a jiné. Elektronické kiosky lze pořídit ve variantách vertikální i horizontální, jednostranné či oboustranné, závěsné či stojanové, externí či interní.

Obce a města často využívají elektronické kiosky ke čtení zpráv z úřední desky i dalších aplikací, jako je webová prezentace obce, jízdní řády, mapy, turistické informace apod. Tento trend začíná být stále častější. Jednak je to pohodlné pro pracovníky úřadu, kteří nemusí řešit problémy s vyvěšováním a se svěšováním dokumentů, jednak je to komfortní řešení pro občana, který si může dokumenty číst v jakoukoliv denní hodinu a počasí. Využitím elektronického kiosku pro čtení dokumentů z úřední desky zcela nahrazuje klasickou „fyzickou“ kamennou úřední desku. Pokud se obec rozhodne nahradit svou vitrínovou kamennou úřední desku elektronickým kioskem, pak musí zajistit, aby na první pohled bylo očividné, že se jedná o úřední desku a zobrazené informace musí splňovat všechny legislativní podmínky.

Související články 
 Bankomat
 Veřejný telefonní automat
 Internetová kavárna

Externí odkazy 
 
 

Hardware
Informace
Jihoafrická celní unie

Jihoafrická celní unie (JACU, anglicky Southern African Customs Union, SACU) hraje významnou úlohu v hospodářské spolupráci zemí jižní Afriky.

JACU byla založená v roce 1969, ačkoliv počátky snah o společný celní prostor v regionu je možno sledovat již v roce 1910. JACU má v současné době 5 členů: tři relativně vyspělé ekonomiky a dvě menší království:
 ,
 
 
 
 

V roce 1996 Jihoafrické rozvojové společenství rozhodlo vytvořit zónu volného obchodu zahrnující JACU a všechny zbývající členské státy. Toto rozhodnutí reflektuje odhodlání členských států JARS pozměnit charakter dosavadní spolupráce, kterou charakterizovaly proklamace vzájemné solidarity a sdílení nerovnoměrně rozdělených přírodních zdrojů. To, že se tento cíl splnit nepodařilo, dokládají statistiky poukazující na dodnes přetrvávající propastné rozdíly mezi ekonomikami všech čtrnácti členských zemí.

Související články 
 Afrika
 Africká unie
 Jihoafrické rozvojové společenství
 celní unie

Externí odkazy 
 
 údaje o JACU na stránkách MZV JAR

Africké mezivládní organizace
Africká integrace
JAR

Jar může být:

JAR 
 JAR (souborový formát) – archivační souborový formát na platformě Java
 Jihoafrická republika – stát v jižní Africe
 Joint Aviation Requirements – letecké předpisy vydané evropským úřadem Joint Aviation Authorities

J.A.R
 J.A.R. – česká hudební skupina

Jar
 Jar (saponát) – značka saponátového čisticího prostředku pro domácnost
 Babí Jar – místo nedaleko od Kyjeva neblaze proslulé z doby 2. světové války – viz Masakr v Babím Jaru
Stupnice

Stupnice (od „stupeň“ a „stoupati“) může znamenat:

v hudbě
 stupnice (hudba) – rozdělení oktávy na určitý počet stupňů (nejčastěji 8, 12 nebo 5), které určuje ladění skladby (např. C-dur, pentatonika apod.)

v měření
 stupnice (zařízení) – součást (analogového) měřicího přístroje, určená k odečítání měřených nebo nastavených hodnot, nejčastěji číselných
 stupnice (metoda) – dohodnutý způsob kvantifikace spojitých a často obtížně měřitelných jevů:
 Beaufortova stupnice síly větru
 Fujitova stupnice síly tornád
 Mohsova stupnice tvrdosti
 Richterova stupnice síly zemětřesení
 Saffirova–Simpsonova stupnice intenzity tropických cyklón (hurikánů) na západní polokouli
 Scovilleova stupnice pálivosti paprik
 stupnice citlivosti filmů
 stupnice cukernatosti
 stupnice tvrdosti vody
 teplotní stupnice
 Turínská stupnice hodnocení potenciálně nebezpečných planetek

ve sportu
 stupnice obtížnosti v různých sportech
 klasifikace vodácké obtížnosti
 stupnice obtížnosti (extrémní lyžování)
 stupnice Blanchére
 stupnice Traynard
 stupnice obtížnosti (horolezectví)
 stupnice obtížnosti překážek – soutěžní kategorie v parkurovém skákání
 stupnice obtížnosti sjezdovek – obtížnost sjezdovek ve sjezdovém lyžování

ve stavebnictví
 stupnice (schodiště) – horní nášlapná plocha schodišťového stupně

Související články 
 kategorizace
 klasifikace
 stupeň
 třídění (rozcestník)

Externí odkazy 
 
 

 
Metrologie
Jižní Afrika

Jižní Afrika je region v jižní části kontinentu Afrika. Patří do ní tyto země:

Geografie 
Jižní Afrika leží v tropickém suchém podnebném pásu, z většiny na pánvi Makarikari. Od jihu jsou zde savany, polopouště a pouště.

Na západě je Namibská poušť, dále poušť Kalahari. Oblastí protékají řeky Oranžská řeka, Limpopo a Zambezi, na které též leží známé Viktoriiny vodopády. K regionu patří i četné ostrovy (Komory, Maskarény, Madagaskar).

Zemědělství 
Hlavně ve východní části regionu se hojně pěstuje vinná réva, citrusy, kukuřice, sladké brambory, pšenice, palmy olejné, tabák i rýže.

Obyvatelstvo 
Jižní Afrika je jedna z nejhustěji obydlených oblastí kontinentu. V regionu žijí Hamité, Kojsanové a Bantuové nebo méně četní Křováci, na Madagaskaru Malgašové. Žijí zde kmeny Sanů a Namů (dříve nazýváni pejorativně Hotentoti). V Jihoafrické republice tvoří celých 27 % obyvatelstva bílá rasa – jde o potomky kolonistů. Náboženské oblasti dominuje křesťanství. Na rozdíl od severní Afriky, kde je počet muslimů drtivě většinový, v jižní Africe vyznává islám jen 1 % obyvatel. Z tradičních afrických náboženství je zastoupeno lozijské náboženství, tumbukské náboženství, náboženství zulu, náboženství Sanů, rozšířené je tradiční léčitelství.

Problematika 
Doby kolonialismu nesporně poznamenaly vývoj všech států. Dnes jsou hlavními problémy korupce a pandemie viru HIV, které překážejí oblasti v ekonomickém růstu. Nalezení ekonomické a politické stability je důležitý cíl této oblasti (stejně jako většiny ostatních regionů). K podpoře tohoto snažení byla ustanovena Jihoafrická komunita pro vývoj (angl. Southern African Development Community), která se stará o spolupráci jednotlivých národů.

Reference

Související články 
 AIDS
 Apartheid
 SADC
 Severní Afrika
 Střední Afrika
 Východní Afrika
 Západní Afrika

Externí odkazy 
 

Regiony Afriky