Zikmund Winter

Zikmund Winter (27. prosince 1846 Praha – 12. června 1912 Bad Reichenhall, Německo) byl český spisovatel, kulturní historik a učitel.

Život

Mládí a studia 
Zikmund Winter se narodil v rodině Antona Wintera, zvoníka kostela sv. Ducha na Starém Městě v Praze, a Marie, rozené Procházkové. Rodina se stěhovala podle otcova působiště v různých pražských kostelech.

Vystudoval Akademické gymnázium, po němž se rozhodl stát se knězem a začal studovat teologii pod záštitou rytířského řádu Křižovníků s červenou hvězdou. Po roce těchto studií zanechal a začal studovat historii na Filozofické fakultě Karlo-Ferdinandovy univerzity. Navštěvoval mj. přednášky V. V. Tomka, J. Kalouska, A. Gindelyho a Josefa Emlera, u kterého si přivydělával v archivu jako kopista a zdokonalil se tak v paleografii.

Učitel v Pardubicích, Rakovníku a Praze 
Po absolvování studia nastoupil 1. října 1873 na své první učitelské místo na reálku v Pardubicích, kde jako jednoroční suplent vyučoval dějepis, zeměpis, češtinu, němčinu a logiku. Zde se seznámil a 7. ledna 1876 oženil s Marií Annou Šedou (* 1852). Na závěr pardubické suplentury složil státní zkoušku a dosáhl tak učitelské způsobilosti. Od 1. října 1874 učil deset let na reálce v Rakovníku. Roku 1884 přesídlil do Prahy, byl jmenován c. k. školním radou a jako středoškolský profesor češtiny a latiny vyučoval na Akademickém gymnáziu.

Od roku 1895 rodina Winterových se synem Jaroslavem (* 1877) a dcerou Josefou (* 1883) bydlela na Vinohradech v domě čp. 618 (617), dnešní Legerově ulici. Žili poklidným rodinným životem a Winter si několikrát na gymnáziu vzal dlouhodobou tvůrčí dovolenou, aby se mohl věnovat psaní. Např. část svého historického románu Mistr Kampanus napsal v Hojné Vodě na Novohradsku, kam od roku 1894 jezdil na letní byt.

Úmrtí 
Zikmund Winter zemřel v bavorských lázních Reichenhall, kam každým rokem jezdil. Pohřben byl na Vinohradském hřbitově. O jeho hrob se v rámci projektu Adopce hrobů stará od roku 2021 Petra Helikarová.

Dílo

Zdroje a zařazení díla Zikmunda Wintera 
Badatelským centrem Winterových mladých let se stal rakovnický archiv. Vytěžil zejména městské knihy, rozvíjel svůj zájem o poznávání měšťanského života a jeho všednodennosti: jak lidé v minulosti bydleli, jak se odívali, vzdělávali, cestovali, čím se živili, jak se bavili, oč se soudili. Zkoumal nejcennější fondy rakovnického archivu z období od konce 15. do 17. století. Prašné prostředí archivů vyvolalo u spisovatele krční nemoc, která mu později bránila v intenzivním studiu písemných pramenů. Přesto pokračoval v opisování archivních pramenů také v Praze. Svoji základnu i díky studentské praxi v Archivu královského hlavního města Prahy a v Zemském archivu rozšířil o městské knihy ze 14. až 16. století, postupně svůj odborný zájem doplnil o vrcholný středověk.

V generačním sporu koncem 19. století se přiřazoval k Jaroslavu Vrchlickému a Aloisi Jiráskovi (s Jiráskem, K. V. Raisem a M. A. Šimáčkem zasedal v redakci časopisu Zvon). Pojetím dějin a člověka v nich, způsobem práce s archivním materiálem a s jazykem stál jinde než jeho přítel A. Jirásek – blíže mladým moderním snahám. Zůstával ve stínu populárnějšího Jiráska, ale jeho dramatický talent, zábavnost a smysl pro humor oceňují čtenáři dodnes. Povídky i stati ze svých kulturně-historických spisů publikoval časopisecky, například v časopisu Zlatá Praha. Knižně vycházela jeho díla od roku 1888, kdy Starobylé obrázky z Rakovnicka vydal v Praze Vladimír Čech. Některá vyšla až posmrtně (např. Český průmysl a obchod XVI. věku vyšel roku 1913). Zpracovával dějiny českých měst, kulturní historii a dějiny řemesel, zajímal se o dějiny vysokých škol.

Jeho historické povídky i romány se soustřeďují na období 16. a 17. století. Představují měšťany, často mimořádné postavy intelektuálů, umělců, ale i duševně rozvrácených lidí, které končí tragicky.

Historické pohledy do českých měst 
 Starobylé obrázky z Rakovnicka (1886, 2. díl 1888), dostupné online
 Pražské obrázky – historické kresby a novelly (1893)
 Řada první 
 Řada druhá 
 Řada třetí 
 Řada čtvrtá

Historické romány, novely a povídky 
 Nezbedný bakalář (1883) 
 Ze staré Prahy: historické obrázky (1894), dostupné online
 Krátký jeho svět a jiné pražské obrázky (1901) 
 Staré listy – historické novelly a studie (1902) 
 Rozina Sebranec (1903/1905) – příběh temperamentní dívky, původem nalezence, svěřeného do výchovy bezdětným manželům. Citově strádající hrdinka se hladově vrhá do sporných milostných vztahů, neumí rozpoznat faleš ani si vážit upřímného citu, těžko se vyrovnává s pokrytectvím a nechápe, proč proti sobě popuzuje stále více lidí. 
 Bouře a přeháňka (1907) – první knižní výbor povídek 
 Člověk zmařený
 V pasti
 Panečnice
 Mistr Kampanus (1906-07, edice 1909) – životopisný román o Janu Campanovi Vodňanském a poměrech na Karlově univerzitě kolem roku 1620. 
 Rakovnický primátor a jiné rakovnické obrázky (1910) 
 Další povídky v časopisech

Vědecká literatura 
(Psaná čtivou formou beletrie, ale s vědeckými citacemi a poznámkami; zůstala torzem, které autor v úplnosti nestihl.)
 Kulturní obraz českých měst – Život veřejný v XV. a XVI. věku (1890–1892), dostupné online
 Zač bylo živobytí za starodávna
 Dějiny kroje v zemích českých od počátku století XV. až po dobu bělohorské bitvy (1892–1893)
 Přepych uměleckého průmyslu v měšťanských domech XVI. věku, Praha 1893
 V měšťanské světnici starodávné. Kulturní studie o patnáctém a šestnáctém století, Praha 1895
 Život církevní v Čechách. Kulturně-historický obraz z XV. a XVI. století I–II, Praha 1895–1896
 Dějiny řemesel a obchodu v Čechách v XIV. a XV. věku (1906) 
 Řemeslnictvo a živnosti v Čechách v XVI. věku (1526–1620), (Praha 1909), dostupné online
 Český průmysl a obchod v XVI. věku, (torzo, Praha 1913), dostupné online
 O životě na vysokých školách pražských knihy dvoje. Kulturní obraz XV. a XVI. století, Praha 1899
 Děje vysokých škol Pražských od secessí cizích národů po dobu bitvy bělohorské (1409–1622), Praha 1897
 Život a učení na partikulárních školách v Čechách v XV. a XVI. věku (1901) 
 Šat, strava a lékař v XV. a XVI. věku (1913) 
 Zlatá doba měst českých (reprint, Odeon Praha 1991, doslov Rudolf Havel a Jan Royt)

Pozůstalost 
Literární pozůstalost je uložena v Památníku národního písemnictví v Praze.

Filmografie 
Podle námětů Zikmunda Wintra vznikly filmy a televizní inscenace:
 Rozina sebranec (1945, režie Otakar Vávra, hlavní role Marie Glázrová)
 Nezbedný bakalář (1946, režie Otakar Vávra, hlavní role Zdeněk Štěpánek)
 Kateřina zlé pověsti (TV inscenace, 1976, režie František Filip, hlavní role Alena Vránová)
 Mistr Kampanus (TV inscenace, 1993, režie Zdenek Sirový, hlavní role Václav Postránecký)

Odkazy

Reference

Literatura 
 Lubomír Slavíček (ed.), Slovník historiků umění, výtvarných kritiků, teoretiků a publicistů v českých zemích a jejich spolupracovníků z příbuzných oborů (asi 1800-2008), Sv. 2, s. 1675-1676, Academia Praha 2016, 
 Biografický slovník archivářů českých zemí / Jaroslava Hoffmanová, Jana Pražáková. Praha : Libri, 2000. 830 s. . S. 716.
 
 
 
 
 Lidová kultura : národopisná encyklopedie Čech, Moravy a Slezska. 1. sv. Praha : Mladá fronta, 2007. 284 s. . S. 258.

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1815–1918

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Pěvecké aktivity Zikmunda Wintra v Pardubicích
 Historik a spisovatel Zikmund Winter, video z cyklu České televize Historický magazín
 Zikmund Winter (1846–1912) – bibliografie

Díla dostupná online 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
Čeští spisovatelé
Čeští romanopisci
Čeští spisovatelé historických románů
Čeští spisovatelé vědecké literatury
Spisovatelé píšící česky
Čeští historikové
Čeští historikové umění
Čeští archiváři
Čeští publicisté
Čeští středoškolští pedagogové
Pragensisté
Česká pozitivistická historiografie
Absolventi Univerzity Karlovy
Umělci z Rakovníka
Narození v Praze
Narození 27. prosince
Narození v roce 1846
Úmrtí 12. června
Úmrtí v roce 1912
Muži
Pohřbení na Vinohradském hřbitově
Historikové 19. století
Historikové 20. století