alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Vagina

La vagina és un òrgan de l'aparell reproductor femení en els mamífers. Té forma de conducte que s'estén entre la vulva i l'úter. Aquest s'utilitza per expulsar la menstruació, realitzar el coit i eventualment per a donar a llum. En el cas de les dones, aquest conducte s'utilitza també en altres pràctiques sexuals que poden no estar orientades a la reproducció.

La vagina és un òrgan molt musculós i elàstic, ric en fibres de col·lagen, i relativament innervat, en comparació amb la vulva. La seva superfície està colonitzada per múltiples espècies bacterianes i fongs, que conviuen en l'ecosistema de la flora vaginal i on predominen les espècies del gènere Lactobacillus, que li confereixen un pH baix. Aquesta aciditat impedeix l'entrada a l'organisme d'agents patògens.

La vagina, com les altres mucoses, necessita una certa humectació, per la qual cosa produeix contínuament fluix vaginal. Aquesta flora vaginal pot veure's minvada o modificada a causa de dutxes vaginals, abús de compreses i tampons, malalties de transmissió sexual o infeccions. Aquestes situacions poden donar quadres més o menys greus de candidosi, tricomonosi, vaginosi bacteriana, etcètera.

Referències

Vegeu també 

 Prolapse genital femení
 Vaginitis
 La vagina i la vulva en l'art

Sistema reproductor femení
Òrgans
Polzada

La polzada (abreviat ″) és una mesura de longitud antropomètrica que equivalia a la longitud de la primera falange, en concret la distal, d'un dit polze. La polzada ha estat substituïda a gran part del món per unitats del Sistema Internacional (SI).

S'utilitza encara per diàmetres de cargols amb rosques del sistema Whitworth i els rosques de fluids del tipus Whitworth gas, igual com per a productes dels quals l'estandard industrial prové dels Estats Units, com per exemple el disc dur de 3,5 polzades o l'elapé de 12”.

Les equivalències són:

 Actualment en ús:
 1 polzada (Sistema Imperial Britànic) = 2,54 cm, segons un acord del 1958.

 Obsoletes:
 1 polzada (Sistema Castellà de Felip II) = 2,32166 cm
 1 polzada (Aragó) = 2,14 cm
 1 polzada (Mèxic) = 2,3278 cm
 1 úncia (Sistema Romà) = 2,47 cm

La polzada imperial segueix en ús, encara que està confinada sobretot als Estats Units. Al Regne Unit la transició al sistema decimal s'ha fet parcialment i els dos sistemes cohabiten, sobretot per persones grans. Els britànics antieuropeus veuen en el sistema mètric un símbol de l'«imperialisme europeu», i el refusen per raons emocionals, malgrat que facilita els càlculs. L'illa continua fent negocis amb l'Europa continental en mètric i amb els Estats Units en mesures imperials.

Equivalències
 1 vara / 1 iarda = 36 polzades
 1 peu = 12 polzades
 1 polzada = 12 línies
 1 polzada = 144 punts

Referències

Enllaços externs 
 

Sistema anglosaxó
Unitats de longitud
Tercer Món

El Tercer Món és un terme creat pel nord-català Alfred Sauvy en el context de la Guerra Freda per definir els països no alineats, ni amb l'OTAN (amb els Estats Units, les nacions europees occidentals i els seus aliats representen el "Primer Món"), ni amb el bloc comunista (la Unió Soviètica, Xina, Cuba i els seus aliats representen el "Segon Món"). Aquesta terminologia va proporcionar una manera de categoritzar àmpliament les nacions de la Terra en tres grups en funció de les divisions socials, polítiques, culturals i econòmiques. Normalment el Tercer Món es veu que inclou molts països amb un passat colonial en l'Àfrica, Amèrica Llatina, Oceania i Àsia.

Els països del tercer món, solen ser, des d'una òptica de la cultura occidental, subdesenvolupats. Es caracteritzen per tenir els PIB més baixos del planeta. Els estats del Tercer Món no són estats industrialitzats ni avançats tecnològicament en comparació amb els estats membres de l'OCDE; per tant, sovint s'utilitza com a sinònim el terme països subdesenvolupats. Alguns estats són caracteritzats així per la seva alta taxa d'analfabetisme i la seva deficiència econòmica i política.

Les característiques comunes dels països del Tercer Món solen ser una base econòmica agrícola, una economia endeutada amb els països econòmicament més poderosos i una escassa infraestructura.

Atès que el terme Tercer Món ha adquirit un caràcter despectiu, les Nacions Unides i altres institucions internacionals, prefereixen fer ús d'altres termes com ara Sud Global, països en vies de desenvolupament i països menys desenvolupats.

Primer, segon i tercer món segons l'ONU 

Els termes de Primer Món, Segon Món i Tercer Món, encara que molt subjectius, s'utilitzen per a dividir les nacions en tres categories. Avui en dia aquests termes s'usen per a distingir les nacions segons el seu Índex de Desenvolupament Humà (establert per les Nacions Unides), independentment del seu estatus polític.

Vegeu també 
 Països desenvolupats
 Quart món

Desenvolupament econòmic
Sistemes econòmics
Geografia humana
Classificacions dels estats
Oxidació

L'oxidació és el procés electroquímic pel qual un ió o àtom perd un o diversos electrons.

Oxidació, f, Química:Terme emprat inicialment per a designar les reaccions de combinació de l'oxigen amb qualsevol element o compost. Actualment és aplicat a qualsevol transformació en la qual un element augmenta el seu nombre d’oxidació. Són també considerades com a oxidacions moltes reaccions de la química orgànica en les quals no es produeix una pèrdua formal d’electrons, però sí un desplaçament d’aquests dins la molècula, com ara l'halogenació d’un doble enllaç (electronegativitat). Atès que l’oxidació representa una pèrdua d’electrons i que aquests han d’ésser guanyats per un altre element (oxidant), tota oxidació va acompanyada d’una reducció (oxidoreducció).

L'oxidació implica l'augment de l'estat d'oxidació. És el procés invers i associat de la reducció. Quan un ió o àtom s'oxida:
 «Perd» electrons.
 Actua com a agent reductor.
 És oxidat per un agent oxidant.
 Augmenta el seu estat o nombre d'oxidació.

Per exemple, el ferro (II) pot ser oxidat a ferro (III): 
Fe^{2+} -> Fe^{3+}{}+ e-

Quan el ferro de l'hemoglobina s'oxida, aquesta es transforma en metahemoglobina i perd la seva capacitat d'unir-se a l'oxigen.

Reacció, procés i estat d'oxidació 
Reacció d'oxidació reducció:Una reacció d'oxidació reducció, reacció d'oxidoreducció, o simplement reacció redox, és aquella reacció química en la qual hi ha una transferència electrònica entre els reactius, donant lloc a un canvi en els seus estats d'oxidació pel que fa als productes

Procés d'oxidació avançat:Els Processos d'Oxidació Avançada (PAO) o processos oxidatius avançats són aquells en els que es generen radicals hidroxils amb l'objectiu de degradar tots aquells compostos orgànics i inorgànics que no han estat oxidats mitjançant processos d'oxidació convencionals.

Estat d'oxidació:L'estat d'oxidació o nombre d'oxidació es defineix com la suma de càrregues positives i negatives d'un àtom, la qual cosa indirectament indica el nombre d'electrons que l'àtom ha acceptat o cedit. L'estat d'oxidació és una aproximació conceptual, útil per exemple quan es produïxen processos d'oxidació i reducció (processos redox).

Referències

Vegeu també 
 Procés d'oxidació avançat
Eivissa (desambiguació)

Eivissa, illa balear de les Pitiüses
 Eivissa (municipi), Municipi i ciutat de l'illa d'Eivissa
 Societat Esportiva Eivissa, L'Eivissa o Sa Deportiva, equip de futbol de la vila d'Eivissa fundat el 1957 i refundat el 1995, desaparegut el 2010
 Unió Esportiva Eivissa, equip de futbol de la vila d'Eivissa fundat el 2015
 Eivissa (revista)
 Bisbat d'Eivissa
PSM

Política:
 PSM-Entesa Nacionalista, federació de partits de les Illes Balears I Pitiüses.
 Partit Socialista de Mallorca-Entesa, partit polític de Mallorca.
 Partit Socialista de Menorca, partit polític de Menorca.
 Partit Socialista de Madrid-PSOE
 Informàtica:
 PSM (revista), publicació de videojocs.
 Geografia
 El Puerto de Santa María
 Esports
 PSM Makassar, club indonesi de futbol de la ciutat de Makassar, Cèlebes.
Azzi

Azzi era un país al nord de l'Eufrates de la regió de la moderna Tunceli (abans Dersim) i al sud del país d'Haiasa (Hayasa, al sud de la regió de Trebisonda)

Eren un país guerrer, i poc després de l'any 1400 aC el rei hitita Tudhalias III (1400-1380 aC), juntament amb el seu fill Subiluliuma (després Subiluliuma I), van fer una campanya per combatre les forces hostils que habitaven el nord d'Hattusa. Van fer matances importants, sobretot al país dels kashka, i Subiluliuma va marxar contra Azzi per posar-lo sota control hitita.

El rei Mursilis II (1347 aC-1320 aC) al desè any del seu regnat, va fer una expedició contra Azzi, i en un principi les tropes enemigues no li van presentar batalla i es van retirar a les seves fortaleses. Mursilis diu que només va lluitar contra les fortaleses d'Aripsa i Duskamma. Hi va tornar una segona vegada per la primavera. Azzi estava governat per un rei anomenat Anniya que segons se suposa, va crear una confederació política dels pobles (pre-armenis) de la frontera oriental dels hitites, formant un regne que anava del riu Iris (Ysehil Irmak) al llac Van i de la mar Negra a Ishuwa,que els historiadors anomenen Hayasa-Azzi. Alguns autors defensen que Azzi era una part del regne d'Hayasa ja des d'un principi.

Com que Mursilis ja havia derrotat el país d'Azzi una vegada, Anniya va decidir sorprendre l'exèrcit hitita de nit per agafar-lo desprevingut. Els espies van informar al rei hitita, que va posar en marxa l'exèrcit durant la nit envaint el territori, i de dia es desplaçaven més lentament. Quan la gent d'Azzi va veure això no va gosar atacar. Mentrestant Anniya havia entrat a la Terra Alta Hitita combatent sense descans, amb la intenció d'ampliar el territori del seu regne. Mursilis va atacar una a una les fortaleses del país, Aripsa un altre cop, que les seves tropes van saquejar, després Tukkama, que al veure al rei hitita es va rendir sense combatre, i quan Anniya va veure que les fortaleses anaven caient una a una es va espantar. Llavors el consell d'ancians del país es van presentar davant de Mursilis demanant que no destruís les seves terres, que els prengués com a esclaus i que regularment l'abastirien de tropes i de carros de combat. Mursilis va acceptar la seva submissió.

El país d'Azzi devia mantenir o recuperar la independència, perquè un rei d'Azzi encara es resistia als hitites durant el regnat de Tudhalias IV gairebé un segle després, entre els anys 1240/1230 aC. Després les notícies sobre Azzi desapareixen.

Referències

Bibliografia 
 R. Grousset, Histoire d'Armenie

Geografia històrica d'Armènia
Hitites
Nairi

Nairi era un país situat entorn del llac Van que va formar el nucli del que després seria el regne d'Urartu, i que cap al 1300 aC era una confederació governada per molts petits reis o prínceps. El nom del país podria derivar de Nihriya un regne que existia al  a la part occidental de l'alt Tigris, amb capital a Nihriya, situada a l'entorn de la moderna Diyarbekir.

Amb el rei d'Assíria Tukultininurta I (1255 aC-1218 aC) els assiris derrotaren a una coalició de reis de Nairi a la regió del llac Van, però no van ocupar el país. Amb Teglatfalassar I (1116 aC-1090 aC) el 1114 aC l'exèrcit assiri va travessar les muntanyes i l'Eufrates Oriental i va derrotar a 23 reis del Nairi. En altres ocasions el nombre de reis esmentat és encara més gran. Teglatfalasar I diu que va arribar a la Mar de Nairi que se suposa és el llac Van. Però els assiris després de rebre jurament de lleialtat i promesa de tribut es van retirar i van tardar bastant de temps a poder tornar. En aquest moment 22 reis s'haurien sotmès al rei d'Assíria, i un d'ells, Sini de Dayaini que exercia una certa hegemonia sobre els 23 reis, va resistir fins al final però va ser capturat i portat a Assur on també es va acabar sotmetent. Va poder retornar al seu regne. Els 23 regnes eren:
 Dayaini, situat al nord del riu Arzànies, governat per Sini.
 Nimmi, que tocava al llac Van
 Tunubi, a les fonts de l'Eufrates
 Tuali
 Kindari
 Uzula
 Unzamuni
 Andiabi
 Pilankini
 Aturguiri
 Kulibarzini
 Shinibirni
 Jimua
 Patiri o Paitiri (prop de l'Arzànies o Palu)
 Uiram
 Shururia
 Abaini o Abahuni (al nord del llac Van)
 Adaimi
 Kirini (després província armènia de Karin, o sigui Erzurum)
 Albaya
 Uguira
 Nazabia
 Abarsiuri

Cap a l'any 880 aC aquests petits principats ja estaven unificats sota el rei de Biaini (és a dir del llac Van) que les fonts assíries denominen Rei d'Urartu. En les seves inscripcions els reis d'Urartu del  i posteriors es titulen reis de Nairi quan escriuen en assiri i reis de Biaini i senyors de Tushpa si ho fan en urartià, però no reis d'Urartu, nom que només els hi aplicaven els assiris.

Referències 

Urartu
Hitites
Geografia d'Assíria
Altxe

Altxe, Alshe o Alše era un regne pre-armeni situat a l'oest del llac Van. Era al cor del Nairi, un país format per dotzenes de petits reis contra el que van combatre els hitites. Cap a la segona meitat del  Mitanni el va sotmetre a tribut, i cap al 1350 aC es va independitzar i es va aliar a Assíria.

Subiluliuma I, el gran rei hitita, va creuar a la part oriental de l'Eufrates potser l'any 1330 aC i es va apoderar d'Ishuwa, un regne hurrita del que ja en dominava la part a l'oest de l'Eufrates i tot seguit va entrar a Altxe, situat just al sud, i al districte de Kutmar, i va instal·lar com a príncep vassall a Antaratli d'Altxe, al que va cedir Kutmar.

Sabem que amb el rei hitita Tudhalias IV (1255 aC-1230 aC) el regne d'Altxe es decantava cap a Assíria en la lluita d'influències que sostenia aquest regne amb els hitites. Amb el rei assiri Tukultininurta I (1255-1218 aC), els assiris van derrotar una coalició de reis del Nairi a la regió del llac Van entre els quals hi havia el rei d'Alzi, identificat amb l'Altxe dels hitites però que també podria ser l'Azzi, més al nord. No se'n tenen proves escrites però de ben segur no va desaparèixer fins a la unificació dels regnes del Nairi en el regne conegut com a Urartu cap al 880 aC.

Referències 

Geografia històrica d'Armènia
Geografia d'Assíria
Vassalls hitites a la frontera amb Mitanni
Urartu
Khubuixkia

Khubuixkia (o Ḫubuškia, Khubushkia) fou un regne vassall d'Urartu al curs superior del Gran Zab, a la zona que els armenis anomenaran després Petit Albag i és la moderna Çölemerik (Julamerk o Hakkari). El nom derivava de la seva ciutat central on residia el rei.

Segons les inscripcions del monòlit de Kurkh, Salmanassar III (859-824 aC), rei d'Assíria, va combatre els districtes fronterers amb Urartu i el 859 aC va fer un atac a Khubuixkia, va derrotar el rei Arame d'Urartu i va assetjar Sugunia, ciutat reial d'aquest rei, la va ocupar i va devastar diverses ciutats, arriban fins a la "mar de Nairi" (el llac Van). Al seu retorn va rebre tribut de Gozan (Golzan) o Gilzan. El 856 el rei assiri va retornar; va sortir de Kar Salmanasar (a l'Eufrates a Til Barsip), va passar per Bit Zamani, cap al Tigris, arribant fins a la terra d'Enzite (Anzitene) al gran país d'Ishuwa. Va seguir pel riu Arsànies cap a Sukhme o Sukhi probablement la regió de Palu (on va conquerir la capital Uashtal) i Deiaena, a l'est de l'anterior; aquí va girar al sud cap al llac Van i va assetjar i conquerir Arzashku, ciutat reial d'Arame (de situació incerta cap al nord del llac Van), i altres poblacions; una estela es va erigir al mont Eritia (no identificat) seguint llavors fins a la costa del llac a la regió d'Aramale (Armarili). Gilzan (que devia estar a l'est del llac Van) va oferir tribut voluntàriament però Khubuixkia, cap al sud, va presentar resistència i fou un altre cop assolada; pel pas de Kirruri (Babite) es va dirigir cap a Arba'il (Arbela).

El 830 aC les inscripcions de Salmanassar III esmenten una expedició a Khabkhu. El 829 i 828 aC va atacar un altre cop els districtes fronterers pujant des del Gran Zab i el príncep de Khubuixkia, anomenat Datana, va pagar tribut; en les mateixes expedicions de 829 i 829 foren saquejades Manna i Parsua. Adadnirari III (811-783 aC) feu expedicions contra Khubuixkia el 801, 791, 785 i 784 aC (almenys algunes atribuïdes a la regent Sammuramat).

Cap al 736 aC i el 735 aC el rei assiri Teglatfalassar III va fer intents de controlar els regnes de Khubuixkia, Mutsatsir i Manna. No hi va reeixir i van restar lleials a Urartu, però sota Sargon II el país era tributari i ho va restar fins al final de l'imperi.

Notes

Bibliografia 
 John Boardman, The Assyrian and Babylonian empires and other states of the Near East, Cambridge Ancient History, Volum 3

Geografia d'Assíria
Urartu
Regnes històrics
Gilzan

Gilzan fou un regne del nord-oest del llac Urmia, regió de Salman o de Zaravand, aliat de vegades a Urartu i de vegades sotmès a Assíria. Apareix també com a Guzan, Gurzan i Kirzan (Hirzan), i G. Maspero diu que es considera situat entre l'Araxes i el llac Urmia a les províncies perses de Khoi i Marand. Schraeder el connecta directament amb Kirruri per un costat i amb Kurkhi per un altre el que el situaria a la regió de Bidlis on hi ha una població que es diu Ghalzan i unes muntanyes Ghalzan Dagh; un kaza otomà del sandjak de Sert es deia Kharzan i un kaza del sandjak de Bidlis portava el nom de Khizan. El nom recorda a la província romana d'Arzanene, l'Ardzn armènia (la substitució de la inicial "g" o "h" per una "a" aspirada és raonable); d'alguns passatges de Schraeder es diria que cal situar Hilzan entre els sandjaks de Van i d'Hakkari.

El 857 aC el rei assiri Salmanasar III (859 aC-824 aC) va fer una incursió devastadora a Urartu atacant fins i tot la capital del país. D'allí va passar fins al llac Urmia pel país de Gilzan (possiblement Zaravand o la regió de Salmas al nord-oest del llac Urmia) el rei del qual, Shua, se li va sotmetre efímerament. Una vegada els assiris van sortir del país, el rei de Gilzan va seguir la seva política independent i d'aliança amb Urartu.

El 828 aC el mateix rei va enviar l'exèrcit assiri al Mutsatsir que no va poder sotmetre, i seguí més al nord, al país de Manna i finalment l'exèrcit va entrar al regne de Gilzan on el rei Upu va acceptar de pagar tribut.

Referències 

Urartu
Regnes històrics
Geografia d'Assíria
Mutsatsir

Mutsatsir (Musasir) fou un regne fidel aliat i vassall d'Urartu que posseïa un santuari dedicat al rei Ardini al qual els reis d'Urartu, que tenien com a déu principal a Khaldi, tenien una gran devoció. Va passar a Urartu des del 828 aC i va restar lleial a l'aliança urartiana.

El 828 aC el rei d'Assíria va enviar l'exèrcit al Mutsatsir que no va poder sotmetre. El rei d'Urartu diu que en aquest any va dominar el país, però no se sap si per submissió espontània després de l'atac assiri, o va ser conquerit després d'aquest atac aprofitant el desgavell, o bé havia estat conquerit ja poc abans.

Cap al 736 aC i 735 aC el rei assiri Teglatfalasar III va fer intents de controlar els regnes de Kubutxkia, Mutsatsir i Manna que no van reeixir i van restar lleials a Urartu. Poc temps després d'això trobem el rei Rusa I que va arribar al tron d'Urartu el 735 aC, donar el tron del Mutsatsir un rei amic seu anomenat Urzana. Els fets els explica
l'estela de Rusa I trobada a Topzüae on diu que Rusa I va establir a Urzana com a rei i aquest després de 15 de cerimònies religioses d'agraïment, va posar totes les seves forces al servei d'Urartu, i junts, sota advocació de Khaldi, la deïtat tutelar d'Urartu, van envair la terra de Lullu, fent una gran matança d'enemics assiris. La data no s'ha pogut establir però ha de ser posterior al 734 aC i anterior al 715 aC.

El 713 aC, derrotat Rusa I pels assiris es va refugiar junt amb el rei Metatti de Zikurtu al Mutsatsir, que va restar-li fidel. Els assiris van saquejar Urartu, i després van marxar contra Urzana de Mutsatsir i la seva capital va ser saquejada, inclòs el famós temple del déu Ardini. Rusa I va morir el 713 aC i del regne de Mutsarsir ja no se'n torna a parlar.

Reis 
 Urzana vers 715 aC

Bibliografia 
 R. Grousset, Histoire d'Armenia
 M. Chahin The kingdom of Armenia: a history.

Geografia d'Assíria
Regnes històrics
Urartu
Khaté

Khaté o Khatini fou un regne que apareix amb relació a Urartu i que se suposa estava situat a la regió de l'Eufrates a l'est de Malatya.

Menua I, rei d'Urartu, va conquerir el país de l'Alzini (al sud-est de Bidlis o Bitlis i el país de Ulliba, al naixement del Batman, i va fer expedicions al país de Txbetèria (després Palu), al país de Xupa (Dzophq o Armènia Sofene) i el Khaté o Khatini fins a Melitealkhé (Melitene o Malatya), després del 800 aC. El seu successor Argisti I va repetir la incursió a Xupa i Kahté després del 785 aC. El següent rei, Sarduri II (753 aC a 735 aC), va tornar a Khaté i va derrotar el rei Hilaruada (Khilawrada) i va entrar a la seva capital.

Bibliografia 
 R. Grousset, Histoire d'Armenia

Urartu
Arawanna

Arawanna era un regne que es va formar durant la crisi d'Hatti al segles XVI-XV aC quan Mitanni es trobava al seu punt de màxim poder. Estava situada a la regió de l'Alt Eufrates i la futura Armènia. Va ser sotmès pel rei hitita Tudhalias II cap a l'any 1400 aC.

El rei Tushratta de Mitanni, potser el 1360 aC, hi va afavorir una revolta contra els hitites. Subiluliuma, que probablement encara només era príncep hereu hitita, va anar a la zona i va derrotar els rebels.

Mursilis II que era a la terra de Samuha, a la ciutat de Ziulila (a l'est d'Hattusa) va atacar Arawanna entre el 1320 aC i el 1310 aC en represàlia perquè els habitants havien atacat la terra de Kasiya. Victoriós va retornar a la capital.

Referències

Bibliografia 
 R. Grousset, Histoire d'Armenia

Geografia històrica d'Armènia
Vassalls hitites a la frontera amb Mitanni
Regnes històrics
Suhma

Suhma, de vegades apareix com Suhmi o Suhme, fou un regne a la regió d'Erzincan que va pertànyer a Urartu el segle VIII aC. A les fonts armènies apareix com a Balahovit o Balabitene. El 857 aC Salmanassar III va assolar la regió d'Anzitene a la regió de Kharpurt i d'allí va entrar a l'Alzi a l'altre costat del riu Tigris superior, i seguint el curs de l'Arsànies va travessar Suhma o Suhmi (és a dir el futur país de "Balabitene") on va conquerir la fortalesa de Vashtal, va assolar i cremar tot el país i va fer presoner al seu rei Sua. D'allí va anar a Dayaeni.

La capital fou Arsamosata i la principal fortalesa Balu, possible origen del nom "Balabitene". Era al sud de la Khorzene i a l'est de l'Anzitene. A la partició d'Armènia vers el 390 va quedar sota influència romana.

Vegeu també 
 Bolbene

Referències 

Urartu
Geografia d'Assíria
Regions d'Armènia
Regions de l'Imperi Romà d'Orient
Aramili

Aramili fou una província del regne d'Urartu. Arame, rei d'Urartu, titulat erili-erilave (rei de reis), va donar el seu nom a la província d'Aramili (més tard coneguda com a Apahunik), que va tenir com a capital Arzachkun (suposadament Manazkert). Se suposa que era el nucli del principat originari del que va sortir la dinastia urartiana i constituí la part de domini reial dins el regne.

Referències 

Urartu
Grafologia

La grafologia és l'estudi de l'escriptura com a reveladora de la personalitat, activitat, intel·ligència i temperament humà. A partir de diferents tècniques, la grafologia analitza aspectes diversos de l'escriptura en tant que producte de l'activitat cerebral. Aquests aspectes poden ser: la mida de la lletra, la inclinació, la força del traç, la forma general de l'escriptura, etc.

A França té una llarga tradició, però també són destacables les contribucions des d'Alemanya i Itàlia.

La grafologia és una pseudociència que pretén revelar la personalitat; no s'ha de confondre amb la perícia cal·ligràfica que s'aplica per determinar la validesa de l'autoria de determinats documents.

Criticisme 
Tot i que la grafologia va tenir un cert suport de la comunitat científica abans de mitjans del , els estudis més recents rebutgen l'ús de la grafologia com una eina per esbrinar la personalitat i per a la selecció de personal i actualment es considera una pseudociència.

La grafologia no es pot falsar i es basa massa en el pensament al·legòric. Li manca estandardització, ja que cada expert té el seu propi sistema que li permet arribar a resultats totalment diferents dels altres, amb la qual cosa mai es podrà arribar a un coneixement objectiu i universal. L'escriptura té un fort component educacional: hi ha escoles que ensenyen a escriure usant un tipus de lletra particular sense que això impliqui una uniformització de la personalitat dels alumnes, i a part la lletra depèn molt de la pràctica regular (per això els mestres tenen un tipus de lletra, les persones poc alfabetitzades una altra, l'usuari d'ordinadors que gairebé mai escriu a mà una altra, etc).

Referències

Bibliografia 
 

Escriptura
Endevinació
Personalitat
Críptic

El Críptic és un terme informal que es refereix als primers temps de la Terra i la Lluna. És l'era més antiga de l'eó Hadeà, i el seu inici se situa fa 4.567,17 milions d'anys amb la formació de la Terra i la Lluna. No existeixen estrats que permetin estudiar la transició entre l'era críptica i els grups de conques (vegeu Prenectarià), tot i que a vegades es diu que aquesta era acabà fa 4.150 Ma. Ni el Críptic ni cap altra subdivisió de l'Hadeà no han estat oficialment reconeguts per la Comissió Internacional d'Estratigrafia.

Aquest període és críptic perquè en queden molt poques restes geològiques. Moltes de les formes geològiques i les roques foren probablement destruïdes durant la fase de bombardeig inicial o per l'efecte de la tectònica de plaques. La Terra es compactà, el seu interior es diferencià i la seva superfície fosa se solidificà durant l'era Críptica. La col·lisió que creà la Lluna també tingué lloc en aquest període. Els minerals més antics coneguts són del Críptic.

Referències

Vegeu també 
 Taula dels temps geològics de la Terra
 Taula dels temps geològics de la Lluna
 Origen de la vida

Hadeà
Períodes geològics lunars
Armatana

Armatana era un regne que tenia per capital la ciutat d'Armatana. Estava situat al sud de Tegarama, a l'oest d'Isuwa i a l'est de Kizzuwatna (Cilícia), a la regió de l'Alt Eufrates i la futura Armènia.

Es va formar durant la crisi d'Hatti (segles XVI-XV aC) quan Mitanni va arribar al seu punt de màxim poder. Va quedar sotmès a Mitanni potser el 1500 aC, i després el rei hitita Tudhalias II el va ocupar cap al 1400 aC, i va esclavitzar els seus habitants.

Circa el 1360 aC el rei Tushratta de Mitanni hi va afavorir una revolta. Subiluliuma I, que probablement encara només era príncep hereu hitita, va anar a la zona i va derrotar els rebels. Subiluliuma hi va fer una nova campanya victoriosa quan ja era rei, vers el 1340 aC.

Referències

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Geografia històrica d'Armènia
Regnes històrics
Vassalls hitites a la frontera amb Mitanni
Alzi

Alzi fou una regió entre Amida (Diyarbekir) i Kharpurt) denominada pels urartians i assiris. Els assiris esmenten un país de nom Alzi al que van fer una primera incursió en temps de Tukultininurta I (vers 1235-1196 aC) i dels texts assiris resulta que estava situat entre Munnu i Madani (probablement el mateix territori que apareix sota Assurnasirpal II com Madni). Aquest darrer territori estava al nord del Tigris superior. En temps de Teglatfalassar I estava ocupat pels muskhis junt amb el Purukkuzu però el rei els va expulsar; va arribar al país procedent de la terra de Shubari que és l'antecedent del país de Shubria.

El país fou sotmès per Salmanassar III que hi va arribar des de Pitiura que probablement estava situada al nord del riu Tigris prop del riu Kallama (a l'oest d'aquest riu i al nord de la ciutat d'Arbaki).

En un document d'una reunió de governadors on el d'Alzi, de nom Siplia, va estar present, s'indica aquesta regió estava entre Kanium i Armiraliu, nom de dues regions d'Urartu de situació exacta incerta però en tot cas a l'est-nord del Tigris superior.

Streck va proposar identificar Alzi amb Enzi (Enzite o Inziti) la regió de la fortalesa d'Enzi (després Hanzith) que va donar nom a l'Anzitene, ja que el canvi d'"e" per "a" i de "m" per "l" és freqüent en armeni, però Belck va estudiar la qüestió i va determinar que els armenis van tenir dues províncies diferents, Enzi i Alzi, i que la segona no fou inclosa a l'Enzitene (Anzitene) fins a l'època hel·lenística.

Bibliografia 
 Olaf Alfred Toffteen Researches in Assyrian and Babylonian Geography 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Geografia d'Assíria
Urartu
Timbal

El timbal és un instrument musical de percussió de forma cilíndrica, amb dues membranes, normalment són de cuir, que emet un so indeterminat. L'intèrpret del timbal és el timbaler.

Per l'Institut d'Estudis Catalans, timbal i tabal són sinònims de tambor. El timbal sol fer l'acompanyament rítmic de la gralla a la música de castells, als balls de gegants i altres festes populars. El tabal o tabalet és més petit que el timbal, es pot penjar al coll i fa parella amb la dolçaina, sent ambdós instruments suficients per a amenitzar musicalment qualsevol festa al carrer. També existeix un tambor més petit, el tamborí, que acompanya el flabiol a la música de sardanes.

Tipus de timbals 
En el cas d'acompanyar gralles, hi ha tres tipus de timbals:

 Timbal de gralles Instrument fet de llautó, amb dues membranes (generalment de pell) i de poca profunditat. El seu so es caracteritza per la bordonera (espècie de cordes de guitarra que es fiquen a la membrana inferior i que sonen en tocar la membrana superior). Es tensa mitjançant clavilles.

 Timbal fondo Instrument fet de fusta d'amplada similar al timbal de gralles però amb molta més profunditat. També consta de dues membranes. S'acostuma a utilitzar en grups de ministrers per emular la música antiga. El so depèn de la fusta i la pell. Es tensa mitjançant cordes.

 Timbal mitjà Timbal fet de fusta, de petita amplada com els anteriors, però la meitat de profunditat que el timbal fondo. Es tensa mitjançant cordes.

Referències

Enllaços externs 
 Recomanacions posturals per a timbal

Instruments de percussió
Instruments musicals aragonesos
Tambors
Alha

Alha (Alḥa) era una ciutat i un petit regne que es va formar durant la crisi de Hatti (segles XVI-XV aC amb Mitanni el seu punt de màxim poder), a la regió de l'Alt Eufrates. Abans, en temps d'Hattusilis I (1650 aC-1620 aC), al cinquè any del seu regnat, la ciutat ja s'havia revoltat: "se'm va tornar enemiga", diu el rei, i la va sotmetre. Més tard, Tudhalias II cap a l'any 1400 aC, la va haver de tornar a sotmetre.

Cap al 1360 aC el rei Tushratta de Mitanni hi va afavorir una revolta. Subiluliuma I, que probablement encara només era príncep hereu hitita, va anar a la zona i va derrotar els rebels.

Referències

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Geografia històrica d'Armènia
Vassalls hitites a la frontera amb Mitanni
Palu

Palu fou una ciutat i regió a la regió al nord de Suhma, i de la qual fou capital la ciutat. La regió apareix també anomenada Txbetèria deixant el nom Palu per la ciutat, no obstant anomenada per urartians i assiris Palu indiferentment tant per la regió com la ciutat.

Referències 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Geografia d'Assíria
Urartu
Ulliba

Ulliba fou el nom urartià d'una regió situada segons René Grousset a l'oest d'Alzini, a la regió de les fonts del riu Batman, regió després anomenada Sassun. Se l'anomena també Ulluba que era el seu nom assiri/arameu, i formava un petit regne en la zona d'influència d'Urartu que el 739 aC va ser conquerida per Teglatfalassar III d'Assíria esdevenint una província. Modernament la identificació d'aquesta terra s'ha desplaçat una mica al sud i se la suposa situada a la part nord de la moderna vila de Dohuk al Kurdistan Iraquià

Notes 

Urartu
Geografia d'Assíria
Xupa

Xupa (Shupa) és el nom que els urartians i assiris donaren a la regió al nord del Inziti i/o Alzi, més tard anomenada Dzophq o Armènia Sofene.

Referències 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Geografia d'Assíria
Urartu
Diaueqi

Diaueqi o Diaukhi fou el nom donat pels urartians a la regió del riu Kars, des de l'Araxes fins al llac Txaldir (anomenada Vanand pels armenis), sotmesa després del 800 aC per Urartu. Argisti I (785 aC-753 aC) va destronar Ytupurchi, rei de Diaueqi. Els assiris l'esmenten com a Dayaeni.

Apareix per primer cop el 1114 aC sota Teglatfalassar I (1116 aC-1090 aC) com un dels 23 regnes del Nairi. Llavors estava governat per Sini o Senia. A les inscripcions caldees apareix com el regne del fill de Diaus i estava situat a la regió de Malazgerd. Els assiris hi van estar en l'expedició militar del 857 aC procedents de Suhma. S'especula que la part afectada per aquesta incursió fou la regió de Palu. D'allí van anar contra la capital d'Urartu, Arzashku o Arzascunu, en direcció al llac Van.

Reis 
 Sini vers 1114 aC
 Yturpuchi

Bibliografia 
 R. Grousset, Histoire d'Armènie

Urartu
Liquiuni

Liquiuni fou el nom donat pels urartians a una regió al sud de l'Araxes per la part d'Armavir.

La va sotmetre Urartu després del 800 aC quan pertanyia a una dinastia anomenada "casal d'Iriuka" (Eriaqi o Iriuaqi).

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Urartu
Urmeniuqini

Urmeniuqini fou el nom de la regió del Taron oriental o Muş, al nord-est del llac Van, en temps del regne d'Urartu. El seu nom podria trobar-se a l'origen del nom d'Armènia.

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire de l'Arménie 

Regions d'Armènia
Etiuni

Etiuni fou el nom urartià d'una regió entre Ani i Erevan, a l'Araxes, al sud d'Eriaqi.

Argisti I d'Urartu (785 aC-753 aC) va derrotar el seu rei Uduri i va fundar allí la ciutat d'Argistiqini (després Armavir). Cap al 750 aC Sarduri II d'Urartu va fer una campanya militar al país.

Reis:

 Uduri

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Urartu
Eriaqi

Eriaqi fou el nom urartià d'una regió situada al nord de l'Araxes, entre els llacs Txaldir i Sevan. Entre aquesta regió i el riu Araxes encara hi havia la regió d'Etiuni. Al sud del riu la regió de Liquiuni va ésser regida per una dinastia que probablement era originària d'aquesta regió (s'anomenava Iriuaqui o Iriuka).

Cap al 750 aC el rei d'Urartu Sarduri II hi va fer una campanya militar.

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenia

Urartu
Tulikhu

Tulikhu o Tuli fou una regió del sud-oest del llac Sevan que fou derrotada militarment pel rei d'Urartu Sarduri II (753 aC-735 aC) quan n'era rei Sinalibi.

Referències

Bibliografia 
 

Urartu
Uelikuḫi

Uelikuḫi, Velikuḫi, Uelikuni o Welikuhi fou una regió propera a l'extrem meridional del Llac Sevan conquerida pel rei d'Urartu Sarduri II (753-735 aC) quan n'era rei Murinu. El Castell de Berdi Glukh és l'única fortalesa de la regió que es pot atribuir amb certesa als urartians.

Reis:
 Murinu

Referències

Bibliografia 
 

Urartu
Arguqiu

Arguqiu fou una regió del sud-est del Llac Van conquerida pel rei d'Urartu, Sarduri II (753 aC-735 aC), quan n'era rei Zagalu.

Reis:
 Zagalu

Bibliografia 
 

Urartu
Maqaltu

Maqaltu o Maqaltuni fou el nom que donaren els urartians a una ciutat situada al sud-oest del llac Txaldir, sotmesa pel rei Sarduri II (r. 753-735 aC). És esmentada en la Crònica d'Argisti de Khorkhor.

Referències

Bibliografia 
 
 
 

Urartu
Tumeshki

Tumeshki fou el nom que els urartians donaren a una regió que podria ser Tomisa, al tomb que fa l'Eufrates a l'est de Malatya.

Referències

Bibliografia 
 

Urartu
Kauri

Kauri fou el nom que els urartians donaren a la regió de Gaurek, entre Kharpurt i Malatya, a la Sofena, a l'est de Xupa. És probablement la regió també esmentada com a Kharda (del que deriva Kharpurt).

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenie

Urartu
Kharda

Kharda o Kauri, regió d'Urartu.
 Thikana de Kharda, thikana feudatària de Jodhpur.
Karallu

Karallu fou el nom donat pels urartians a un regne situat al sud del regne de Manna, és a dir bastant al sud del llac Urmia. Va ser convertir en vassall urartià per Rusa I cap al 730 o 720 aC. Sargon II d'Assíria va atacar al 715 aC el regne i va donar mort al rei Ashur-li i la població fou deportada a Hamath. Karallu fou unida a la província de Lullume (Lullu, Lullubi/Zamua). No es pot assegurar que sigui el mateix regne esmentat el 2300 aC amb el nom de Karalla.

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenie

Regnes històrics
Geografia d'Assíria
Urartu
Allabria

Allabria fou un regne situat al sud de Manna, és a dir bastant al sud del llac Urmia, just tocant a Karallu. Fou convertit en vassall urartià per Rusa I cap al 730 o 720 aC. El 716 aC Sargon II va decidir atacar Rusa I (735-713) d'Urartu i als seus aliats. Va capturar al príncep Bagdatti de Uishdish que executat al mateix lloc on havia estat mort Aza, rei de Manna, i va imposar al rei Ullusunu de Manna, germà d'Aza, la seva sobirania. Karallu i Allabria també van haver de declarar-se vassalls d'Urartu; quan les forces d'Urartu van restablir la situació anterior, Sargon II va marxar contra Manna, va obligar el rei Ullusunu a fugir a les muntanyes abandonat la seva capital, Izirtu, que fou ocupada i cremada i altres ciutats foren destruïdes. Després Sargon va atacar i matar el rei Ashur-li de Karallu (la població fou deportada a Hamath i el país convertit en província), i va fer fugir al rei Itti d'Allabria que quan fou atrapat fou també deportat a Hamath amb la seva família i el tron concedit a Bēlapaliddina (Belapalidin), que fou un lleial vassall asiri.

Notes

Bibliografia 
 M. Chahin The kingdom of Armenia: a history
 Robert William Rogers A History of Babylonia and Assyria

Urartu
Geografia d'Assíria
Regnes històrics
Ukki

Ukki és el nom urartià o assiri d'un regne a les fonts del Khabur oriental també esmentat com Ukkai, que cap al 700 aC era vassall assiri, i a causa de l'activitat militar del rei Argisti II (713 aC-680 aC) es va sotmetre a Urartu. Però un contraatac va aconseguir altre cop la submissió a Assíria.

Referències 
 René Grousset, Histoire d'Armenie
Geografia d'Assíria
Urartu
Regnes històrics
Tumurri

Tumurri fou el nom urartià d'un regne a l'est del Tigris, a l'oest de Kubutxkia i al sud del Tigris superior, regió que els armenis anomenaren després Tmoriq. Cap al 700 aC els urartians van sotmetre aquest regne i també el regne veí de Ukki. Els assiris van contraatacar a Tumurri i ambdós regnes van tornar a l'obediència d'Assíria ràpidament.

Referències 
 René Grousset, Histoire d'Armenie
Urartu
Geografia d'Assíria
Regnes històrics d'Àsia
Xupria

Xupria o Shubria fou un regne que es disputaren Assíria i Urartu, al sud-est de Palu i a l'oest del llac Van. Durant tres anys hi va haver fortes hostilitats, segurament en temps del rei d'Urartu Erimena (675 aC-670 aC) i els assiris van cremar la capital Uppumé.

Referències 
 René Grousset, Histoire d'Armenie
Urartu
Geografia d'Assíria
Regnes històrics
Tegarama

Tegarama era una ciutat, i també un regne que es va formar durant la crisi de l'Imperi Hitita a la meitat del , amb Mitanni com a força emergent, a la regió de l'Alt Eufrates, a la futura Armènia.

Durant el regnat d'Hantilis I era una possessió hitita on el rei va combatre amb els hurrites. Allà, aquest rei va fer un parlament a l'exèrcit on volia justificar el seu accés al poder després d'assassinar al seu cunyat Mursilis I.

Després va passar als hurrites probablement durant el regnat d'Ammunas o poc abans, i s'hi va formar un regne hurrita que devia estar sota influència de Mitanni, durant el . Més endavant va ser sotmès pel rei hitita Muwatallis I o per Tudhalias II entre els anys 1420 aC/1400 aC.

Tushratta de Mitanni hi va afavorir una revolta cap al 1360 aC. Subiluliuma I, que encara era segurament príncep hereu, quan anava a reprimir una revolta del regne hurrita d'Isuwa, es va trobar amb la defecció d'aquesta ciutat i regne, i d'altres del voltant, la va atacar i la va sotmetre. En temps de Mursilis II, també es menciona Tegarama en el curs d'una incursió que aquest rei va fer contra Carquemix, i diu que va ser el lloc on es va reunir amb altres tropes del seu exèrcit que havien anat a castigar la ciutat d'Istitina.

Referències 

Vassalls hitites a la frontera amb Mitanni
Història d'Armènia
Zazzisa

Zazissa o Zazisa fou un petit principat de la zona fronterera entre els hitites i Mitanni que es va formar vers el  i va caure sota influència de Mitanni fins que a finals del  fou sotmesa a l'Imperi Hitita. Vers el 1360 aC el rei Tushratta de Mitanni hi va afavorir una revolta. Subiluliuma I, que probablement encara només era príncep hereu hitita, va anar a la zona i va derrotar els rebels.

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenie

Geografia històrica d'Armènia
Imperi Hitita
Tuttul

Tuttul (modernament assenyalada com Tuttul del sud) fou una ciutat autònoma de l'antiga Mesopotàmia situada a uns 100 km al nord de Kish a l'Eufrates, que probablement depenia de la ciutat estat de Mari cap al 2337 aC quan fou conquerida per Sargon I. El culte principal era llavors al déu Dagan, un déu semita, que també era venerat a Mari. Per les referències trobades als arxius de Mari la ciutat havia d'estar a la vora de la moderna Hit.

Va recuperar després la independència. Al  hi governaren Yardū-Amurrum, BIgum, Išme-Nārum, Sūmu-Agadu, Abī-Madar, Yași-Kūbī i Sîn-abušu (aquest consta que governava a Tuttub, Nērebtum i Šaduppûm), però cap al 1750 aC apareix ja sotmesa a Babilònia.

Als darrers anys Mayer i Charpin han rebutjat l'existència d'una ciutat de nom Tuttul prop de Hit, ja que no s'ha trobat, i en canvi s'ha excavat una ciutat al l'Eufrates, a la desembocadura del Balikh, que portava el nom de Tuttul. Aquestes restes s'han excavat a la vora de la moderna Tall Bi'a. No obstant la majoria dels historiadors coincideixen que hi ha altres proves de la dobles existència: una carta dels arxius de Mari, del rei de Babilònia Sin-Mubal·lit, pare d'Hammurabi, crida en ajut al rei de Tuttul (Dugduliki) cosa que només es pot referir a un rei d'una Tuttul propera a Babilònia i no a la distant Tuttul del Balikh que en aquell moment no tenia rei des que havia estat annexionada per Yahdum Lim de Mari (contemporani de Sin-Mubal·lit). En una inscripció en una estàtua de Naram-Sin d'Eixnunna, s'hi invoquen diverses deïtats, totes de ciutats de Sumèria, incloent el déu Dagan de Tuttul, que estaria fora de lloc si fos la ciutat de Tuttul al Balikh; i en diverses llistes de ciutats sempre apareix com a ciutat de Sumèria

Referències

Bibliografia 
 René Grousset, Histoire d'Armenie
 LES RAPPORTS ENTRE LES RÉGIONS DU HAUT-HABUR ET DE L'EST DU TIGRE : LE CAS DES DEUX IDA-MARAṢ, per Michaël Guichard, París, 2015

Mesopotàmia
Babilònia
Accad
Mari
Windows 98

El Windows 98 (anomenat Memphis durant el desenvolupament) és un sistema operatiu gràfic publicat el 15 de juny de 1998 per Microsoft Corporation.

Aquest nou sistema és essencialment una actualització del Windows 95, i com aquesta versió és un producte híbrid entre els 16-bits i els 32-bits. Algunes de les millores van ser un millor suport pel AGP, controladors pel maquinari USB i suport per múltiples monitors.

Seguint el camí de les últimes actualitzacions del Windows 95 aquest va continuar amb la integració de l'Internet Explorer amb la IGU de Windows (aquesta funcionalitat és anomenada Active Desktop (Escriptori Actiu).

Segona Edició 
El Windows 98 Segona Edició (també anomenat Windows 98 SE) va ser publicat el 10 de juny de 1999. Aquesta versió incorporava algunes millores en vers l'anterior, importants correccions, l'actualització de l'Internet Explorer 4 per la següent versió (que era més ràpid i lleuger), suport per DVD i el Netmeeting 3. Una altra de les millores fou la possibilitat de compartir l'accés a internet entre diversos ordinadors.

Següent versió 
La següent versió del Windows fou el Windows Me.

Línia de temps de les versions de Windows 98

Vegeu també 
 Microsoft
 Microsoft Windows

Referències

Per a més informació

Enllaços externs 
 "Windows 98." – Microsoft (Archive)
 GUIdebook: Windows 98 Gallery – A website dedicated to preserving and showcasing Graphical User Interfaces

98
Mari

Mari (poble), poble ugrofinès que viu als marges del Volga
 Mari o txeremís, llengua parlada a la república de Marí El
 Mari (deessa), deessa central del panteó basc precristià
 Toponímia: 
 Mari (Mesopotàmia), antiga ciutat de Mesopotàmia
 Marí El, república de Rússia
 Biografies: 
 Gai Mari (157 aC - 86 aC), general i polític romà
 Gai Mari el Jove, fill adoptiu de Gai Mari, cònsol el 82 aC
 Gai Mari l'Altre, parent de Gai Mari
 Pseudomari o el Fals Mari, de nom real Amatius, que es va fer passar per fill o net del gran Gai Mari
 Marc Mari, noble italià de Sidicinum
 Luci Mari (governador), qüestor el 50 aC
 Luci Mari (tribú), tribú de la plebs el 62 aC
 Sext Mari (Sextus Marius), llegat de Dolabel·la a Síria el 43 aC. (Ciceró. Epistulae ad familiares XII,15)
 Tit Mari, soldat romà 
 Sext Mari, empresari romà
 Mari Alfi, Medix Tuticus, suprem magistrat dels campanis
 Marc Aureli Mari, usurpador del tron imperial romà
Apirak

Apirak fou un regne situat a la regió d'Elam que fou conquerit per Naram-Sin, quan hi regnava Rish Ramman.

Reis:

 Rish Ramman

Referències

Bibliografia 
 

Accad
Elam
Karalla

Karalla fou un regne a la regió d'Armènia que s'esmenta cap al 2300 aC, quan n'era rei Assur Li I. Potser és el mateix regne que apareix 1500 anys després amb el nom de Karallu.

Reis:

 Assur Li I
 Assur Li II

Referències 
 

Història d'Armènia
Warakshe

Warakshe (en sumeri Mar-ḫa-šiKI 𒈥𒄩𒅆𒆠, Marhashi, Marhasi, Parhasi, Barhasi i Waraḫše.; en accadi: "Parahshum" 𒁀𒊏𒄴𒋧𒆠) va ser un regne a la regió d'Elam, a l'oest, sotmès a Sargon I d'Accad cap a l'any 2325 aC. La seva localització exacta no ha pogut ser determinada. Es coneix per fonts mesopotàmiques, i alguns estudiosos la relacionen amb la Cultura de Jiroft. Altres autors consideren que s'ha de situar en el Complex arqueològic Bactriana-Margiana.

Una inscripció atribuïda a Lugal-Ane-Mundu d'Adab (reproduïda en còpies posteriors) esmenta el territori com una de les províncies del seu imperi entre els noms d'Elam i de Gutium; la inscripció recorda que Adab va enfrontar al seu governador (ensi), Migir-Enlil, que dirigia una coalició de 13 caps rebels contra el rei. Marashi o Warakshe es va rebel·lar contra el successor de Sargon, el seu fill Rimuix d'Accad, cap al 2281 aC, sota la direcció del rei Sidgau, auxiliat pel rei d'Awan (també revoltat) Lukhkhishshan. La rebel·lió va ser sufocada. Per la mateixa època s'esmenta el regne de Parahsum, que podria ser el nom accadi de Warakhshe o Warakshe.

L'any 2260 aC, durant la successió de Naram-Sin, Warakshe es va tornar a revoltar sense èxit, aliat amb Hishep-ratep d'Awan. Un poema accadi del segon mil·lenni explica que diferents ciutats de Mesopotàmia es van sublevar contra Naram-Sin d'Accàdia al començament del seu regnat l'any 2260 aC. Les ciutats eren Kix, Kutha, Kazallu, Marad, Umma, Nippur, Uruk, Sippar, els països de Magan, els regnes elamites (Warakshe -que les inscripcions anomenen Parahsum), Awan, Anshan, Xeriku (anomenat Sirihum), Mardaman i segurament també Zahara o Zakhara (potser Apirak), el país de Simurrum, Namar, Apišal i Mari. Encara que el relat diu que totes les revoltes van ser simultànies és possible que no ho fossin, i que hi haguessin participat altres estats en el transcurs dels anys. Però Naram-Sin les va derrotar totes i va conservar l'imperi unit.

Cap a l'any 2075 aC se l'esmenta amb el nom de Markhaxi (o Marhashi, Marhaši, Mar-ḫa-šiKI, Marhasi, Parhasi, Barhasi) i era aliat del rei Xulgi d'Ur que va donar a la seva filla Nialimmidashu en matrimoni al rei Libanukshabash de Marhashi en el seu 26è any, com a part d'una aliança que estava construint, però això no devia tenir continuïtat doncs el successor de Xulgi, Amar-Sin, va fer una campanya contra el nou rei de Marhashi, Arwilukpi.

Referències

Bibliografia 
 Potts, D. T., Total prestation in Marhashi-Ur relations, Iranica Antiqua 37 (2002).
 Olmstead, A. T., The Babylonian Empire, The American Journal of Semitic Languages and Literatures (1919), p. 72.
 Michael Witzel, Substrate Languages in Old Indo-Aryan; 1.9. The Southern Indus language: Meluhhan, EJVS 5 (1999) .
 Bertrand Lafont, The Toponym Ligriki, Cuneiform Digital Library Bulletin (2002)

Accad
Sumer
Elam