El Campello

El Campello és un municipi costaner del País Valencià, pertanyent a la comarca de l'Alacantí i a l'àrea metropolitana d'Alacant-Elx.

Història 
El Campello és l'eixida natural a la mar de la línia Biar-Busot; esta demarcació geogràfica va servir a Jaume I per a establir la frontera sud del seu regne en el segle XIII per mitjà del Tractat d'Almizra: Biar, Xixona, Busot i el Campello formaven esta fita. Al Llibre dels Fets de Jaume I, el Campello no apareix, perqué el municipi té un terme municipal jove que es resultat de l'emancipació de les partides rurals menys productives de l'horta del terme d'Alacant.

Pel que fa a la història antiga, les restes més importants de presencia humana es troben als jaciments de la Illeta, illot unit a la costa per un freu. Allí es solapen restes de l'edat del bronze valencià, del substrat ibèric, de la civilització romana... Cada cultura va assimilar l'anterior i va deixar alguna mostra notable de la seua presència: soterrars, forns, un poblat, banys o temples, algunes d'estes troballes s'exposen a l'actualitat al MARQ.

Després de la conquesta cristiana de la zona pel rei castellà Alfons X el Savi a mitjan , el terme del Campello, pel que sembla sense nuclis de població significatius, va passar a formar part del terme de la vila d'Alacant, dins de la Corona de Castella. La frontera entre les corones castellanes i aragoneses es trobaven en la zona nord del municipi; arran d'esta condició fronterera inicial, entre les localitats del Campello i La Vila Joiosa (17 km al nord) no es troba cap nucli de població (llevat de les zones d'urbanitzacions construïdes a final del ), el que contrasta amb l'alta densitat de població de la província d'Alacant. El 1304 la frontera de la Corona d'Aragó es va desplaçar cap al sud, de forma que El Campello va passar a dependre, junt a Alacant, del Regne de València per la Sentència Arbitral de Torrellas. En 1475, tots els terrenys del terme apareixien formant un senyoriu propietat de don Alfonso Martínez de Vera, descendent dels Reis de Navarra, dins sempre de la jurisdicció d'Alacant.

La torre de la Illeta, és una torre de vigilància del , construïda entre el 1554 i el 1557, des d'on mirant a llevant, podem vore la torre de Reixes també anomenada torre del Barranc d'Aigües. L'ús d'estes torres era per controlar els nombrosos intents d'invasió i saqueig dels pirates barbarescos, habituals en aquells temps. El sistema de comunicació consistia en fogueres que es feien des de les torres de nit. La torre, encara en peu, es troba en una elevació a l'altura del port.

Després de passar per diverses mans, en el  la primogenitura va acabar sent propietat de don Nicolás Pérez de Sarrió, qui va començar a colonitzar les terres municipals, i en 1775 es firmaren les bases per a crear un poble en el lloc. En 1795, es va establir una drassana en la desembocadura del Riu Montnegre, donant així un gran impuls al Barri de Pescadors. En 1827, el servici religiós va passar a dependre de la parròquia de Sant Joan, fins a l'establiment d'una parròquia pròpia en 1873. L'11 d'abril de 1901 foren deslligades del municipi d'Alacant les partides del Fabraquer, Aigües Baixes, Baranyes i el Campello; tot i ser la partida d'extensió més menuda, el Campello era la que tenia un nucli de població i alcalde pedani, fet que propicià que es convertira en el cap i casal del nou municipi.

El 1914, es va construir la línia de ferrocarril Alacant-Dénia (el descendent del qual és el TRAM Metropolità d'Alacant) que passava per la localitat, contribuint en gran manera al desenvolupament econòmic i urbanístic del municipi.

Tradicionalment, el Campello ha estat un poble agrícola i mariner. Durant el primer terç del segle
XX, va ser l'època més important en referència a la pesca, tot i que els campellers navegaven a vela i a rem sense cap instrument de navegació. La mar donava faena a més de la mitat de la població. Però la Guerra Civil va trencar la dinàmica i, tot i que a la postguerra es reiniciaren les activitats marineres, la pesca comença a dispersar-se. Actualment es conserva de forma presencial, encara que el Campello disposa d'un nou port pesquer i d'una llotja. També compta amb un club nàutic.

Pel que fa a l'agricultura, el Campello comptava amb una horta rica i variada que disposava de molta aigua. No obstant, durant el segle XX, l'agricultura s'ha transformat cap a la producció intensiva en hivernacles. El secà ha quedat reduït a la presència escassa d'ametlers, oliveres i garrofers.

El treball de l'espart ha tingut una forta tradició i ha complementat l'economia campellera en èpoques de crisi. L'espart creixia a les llomes de Xixí, Amerador, la Coveta i en les llomes de Reixes. El treball de filar era de dones i xiquets s'ocupaven; després el barataven o venien a les fàbriques d'estores de Crevillent o altres pobles del Vinalopó Mitja.

En referència al treball de l'espart, picar-lo amb les maces per a reblanir-lo i
aconseguir la flexibilitat adequada ha quedat reflectida a la següent dita:

A esta famosa sentència s'afegia: 

A partir dels anys 50 del segle passat, va arribar el turisme que junt a la proximitat d'Alacant han canviat profundament la fisonomia del municipi, fent que el turisme es convertira, sens dubte, en la primera font de riquesa i l'eix vertebrador de l'economia local; a propiciat l'aparició d'un teixit comercial basat en els servicis, la construcció, els transports, els hotels, oferta d'oci o el xicotet comerç.

Geografia 
El terme municipal del Campello, de 55,27km2, fita de nord a sud amb els municipis de La Vila Joiosa, Orxeta, Aigües, Busot, Mutxamel, Sant Joan d'Alacant i Alacant.

El relleu del municipi consta d'una planura a la zona sud. Al centre, el nucli urbà es troba creuat pel riu Montnegre o Sec, la major part de l'any amb un cabal nul, excepte quan existixen fenòmens de gota freda quan arriben a la desembocadura grans avingudes d'aigua. Mentre que a la zona nord ve condicionada pel Cabeçó d'Or o la Serralada de la Ballestera, sent L'Alt del Blanquinar el punt més alt del terme municipal amb 455 msnm.

El litoral, al sud consta d'extenses platges de sorra blanca i fina que s'encreua més al nord amb la desembocadura del riu Sec. Aquesta part de la costa es troba totalment urbanitzada, ja que hi ha construïdes diverses urbanitzacions i discorre una de les línies del TRAM Metropolità d'Alacant. A l'altura del nucli urbà hi ha construït un passeig marítim junt a la Platja del Carrerlamar (la més cèntrica de tot el terme); en estar al centre de la localitat la costa es troba coberta per alts edificis d'apartaments amb locals de restauració i oci als seus baixos. Al final de la platja es troba el Port del Campello que disposa d'una de les llotges de peix més actives de tot el País Valencià. També existixen serveis de viatgers fins a l'illa de Tabarca a més de ser port esportiu amb amarratges per a iots i vaixells petits.

Al nord del municipi, la costa és més accidentada i podem trobar cales o platges rocalloses, a més de nombrosos penyasegats. Aquesta part de la costa campellera és de difícil accés, ja que es troba d'alguna forma tallada pel pàs de les carreteres AP-7 i N-332, i també per una de les línies del TRAM Metropolità d'Alacant. Existixen diverses urbanitzacions en esta zona (com per exemple L'Almadrava, La Coveta Fumà o Pueblo Acantilado) que normalment són ocupades només a l'estiu per forasters, ja siguen estrangers o ciutadans de la resta de l'Estat espanyol.

Orografia 

 Banys de la Reina
 Clot de l'Illot
 Cova del Llop Marí
 Coves de les Cateles
 Coves d'en Mateu
 El Barranc de les Bigues
 El Castellet
 El Freu
 El Pantanet
 El Racó de l'Amerador
 El Racó de la Sofra
 Els Picalons
 Foies d'en Gomis
 La Coixeta

 La Foia Ampla
 La Illeta
 La Llengua
 La Penyeta
 Lloma de les Colmenes
 Lloma Redona
 Llomes de Reixes
 Llomes de Xixí
 Llometa Llarga
 Morro de la Bassa
 Morro de Maxaco
 Morro del Senyor
 Muntanya de Sevila
 Pla de Barraques

 Pla de Caldereta
 Pla de l'Amerador
 Pla de la Melona
 Pla del Mesell
 Plans del Dissabte
 Platja de l'Almadrava
 Platja d'Amerador
 Platja d'Horta
 Platja de la Illeta
 Platja del Carrer de la Mar
 Platja del Carritxal
 Platja del Trajo
 Punta del Barranc d'Aigües
 Punta del Llop Marí

 Punta del Riu
 Punta dels Banyets
 Puntes de Goçalbes
 Racó de Bernabeu
 Racó de la Vela
 Racó de Paià
 Racó de Pau
 Racó de Roc
 Racó de Tous
 Serra de Bonalba
 Serra de la Ballestera

Hidrografia natural  

 Barranc d'Aigües
 Barranc de Cabrafic
 Barranc de Guaritons
 Barranc de l'Amerador
 Barranc de la Solana

 Barranc del Carritxal
 Barranc del Mesell
 Barranc del Pixador
 Cala d'Enmig
 Cala Baeza

 Cala de les Piteres
 Cala del Morro Blanc
 Cala Lanuza
 Cala dels Gitanos (o de les Palmeres)
 Riu Montnegre

Hidrografia artificial  

 Bassa de la Casa Nova
 Bassa del Ramellat
 Bassa Redona

 Bracal de la Passió
 Pou del Vincle

Antics nuclis poblacionals  

 Ca Berenguer
 Ca la Cagarruta
 Ca Luisa
 Casa de Conca
 Casa de l'Espino
 Casa de la Molinera
 Casa del Raio
 Casa del Senyoret de la Casa Nova
 Casa Nova
 Cases de la Barbera
 Cases de les Canyades
 Caseta de Conxa

 Caseta de Cuello
 Caseta de Don Tomás
 Caseta de la Ballestera
 Caseta de Sales
 Caseta de Xixi
 Caseta dels Peons Caminers
 Corral d'Alberola
 Corral de la Macoca
 Corral de Salvadoret
 Corral Vell
 El d'en Benet
 El d'en Cisteller

 El d'en Coca
 El Musell
 El Trajo
 Els Darrers
 Els Flares
 Finca del Verdú
 Foia d'Olzina
 Foia de Bernabeu
 La Coveta Fumada
 Quatre Camins
 Venta de l'Aire
 Vil·la Marco, on a l'actualitat hi ha un jardí botànic.

Partides del terme 

 Aigúes Baixes
 Alcalasí
 Baranyes
 Buasa
 Cotoveta
 El Carrirxal

 El Castellet
 El Coraco
 El d'Espanyoleta
 El d'Iborra
 El d'Onyate
 El de Cerda

 El de Marc
 El de Ponció
 El de Sarrió
 El Fabraquer
 El Fondó
 El Macaroves

 El Maset
 El Pantanet
 El Pixador
 El Ramellat
 El Verdú
 El Vincle

 El Voladoret
 La Barbera
 La Duana
 La Porada
 La Remuda
 La Sénia

 La Xorrutella
 Les Canyades
 Les Covetes
 Varons

Altres llocs d'interés  

 Carrer de la Totxa
 Convent dels Mercedaris
 Quarter Vell de Carabiners

 Torre de la Illeta
 Torre de Reixes (o del Barranc d'Aigües)
 Venta de Baeza

 Venta de la Remuda
 Venta de Lanuza
 Venta del Barranc

Arqueologia 

Al seu terme municipal s'han trobat deixalles de l'edat del bronze i dels Ibers, així com la presència d'una factoria de gàrum d'època romana o, potser, anterior.

També cal destacar els jaciments de la Illeta dels Banyets. És una xicoteta península situada junt al port que, fins als anys 40, formava una illa. El lloc presenta indicis d'ocupació des de la fi del tercer mil·lenni a.C. En època romana, sobre les runes ibèriques i prehistòriques s'alçà una vila agrícola que disposava d'unes xicotetes termes. D'esta època són unes basses, comunicades amb el mar, on eren criats peixos; estes construccions donen el nom de Els Banyets de la Reina a la zona del jaciment, ja que segons l'imaginari popular eren els banys d'una reina mora.

Entre aquest i el port actual del poble, se situa l'anomenada Torre de La Illeta, una torre de guaita construïda al  per a defensar-se de les nombroses incursions de pirates barbarescos que assolaven les costes valencianes.

Política i Govern

Composició de la Corporació Municipal 
El Ple de l'Ajuntament està format per 21 regidors. En les eleccions municipals de 26 de maig de 2019 foren elegits 7 regidors del Partit Popular (PP), 4 del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE), 3 de Ciutadans - Partit de la Ciutadania (Cs), 3 de Compromís pel Campello (Compromís), 1 de Vox, 1 d'Esquerra Unida-Seguim Endavant (EUPV), 1 de Podem i 1 de Renovació Democràtica Centrista Valenciana (REDcv).

Alcaldes 
Des de 2019 l'alcalde del Campello és Juan José Berenguer Alcobendas de PP.

Demografia 

Segons el padró municipal de l'1 de gener de 2010, la població del Campello ascendia a 26.941 habitants, sent el 3r municipi de l'Alacantí i el 18è municipi de la província d'Alacant per ordre d'habitants. A esta xifra de població caldria que afegírem la població estiuenca que no es troba censada, que s'estima que supere les 70.000 persones a l'estiu. També una part molt important de la població es troba dispersa per urbanitzacions situades en una ampla franja costanera.

Presentant un gran creixement demogràfic des dels anys 70, en el període 1990-2005 la població va créixer en més d'un 100%; aquest ràpid creixement pot explicar-se per un costat pel turisme, i per l'altre pel paper creixent com una zona residencial plenament integrada en l'àrea metropolitana d'Alacant.

A data de 2022, el Campello tenia una població de 29.409 habitants (INE).

Economia 
Tradicionalment, la pesca ha estat la principal activitat econòmica del municipi (fins i tot la flota campellera s'ha dedicat a la pesca d'altura a les costes saharianes). El port també ha tingut gran importància en la creació de treball al Campello, ja que a la fi del  Antoni Valcàrcel i Pastor, príncep Pius de Savoia i comte de Lumiares, va establir en la seua pròpia quinta, dita Musey, una important drassana on fins i tot arribà a construir bucs de gran tonatge.

En l'actualitat l'economia es basa en el turisme, la qual cosa ha potenciat una gran activitat constructora d'apartaments, xalets i hotels.

Festes i tradicions 

 Festes de Moros i Cristians. De l'11 al 15 d'octubre tenen lloc les festes majors del municipi. El Desembarcament Moro en la platja del Carrerlamar i l'ambaixada front a la Torre de la Illeta, en la matinada del dia 12, comencen les festes més espectaculars. Molts són els actes que se celebren durant estos dies, però entre ells cal destacar els alardos i ambaixades front al castell, i especialment les desfilades que plenen els carrers del municipi de música i llum. El dia 15 se succeïxen els actes religiosos en honor de Santa Teresa i a la Verge dels Desemparats, per a finalitzar amb un castell de focs artificials.

 Festes de la Verge del Carme. Una de les festes més importants de la localitat, en honor de la Verge del Carme, patrona dels mariners. El mes de juliol s'inicia amb diversos actes, com ara espectacles, jocs o mascletades. El dia 16 de juliol, festa local, tenen lloc els actes més emotius: la processó marinera i el trasllat de la Verge a la seua ermita on se li canta, per a finalitzar amb un gran castell de focs artificials.

 Romeria de Maria Auxiliadora. El 24 de maig té lloc la festivitat de Maria Auxiliadora, que gaudix de gran devoció al municipi. La Verge és portada en romeria fins a la parròquia dels Salesians. Una volta allí, se succeïxen les celebracions concloent amb un dinar de germanor i una missa. Al final del dia, la imatge és tornada a la parròquia de Santa Teresa.

Accesos i transports 

Per carretera, s'hi pot arribar al Campello per mitjà de carreteres lliures i amb peatge com l'AP-7, l'A-70 o la N-332.

Amb transport públic es pot accedir per mitjà de la xarxa d'autobussos metropolitans d'Alacant. Les línies 21 i 32 connecten El Campello amb la capital alacantina i altres municipis de l'Alacantí.

Per ferrocarril, actualment sols es pot accedir a través de les línies 1 i 3 del TRAM Metropolità d'Alacant, encara que existix el projecte del Tren de la Costa (d'Alacant a València pel litoral), presentat l'abril de 2010, que tindrà parada al Campello a més d'altres municipis de la Costa Blanca.

Finalment, al Port del Campello hi ha serveis de passatgers que connecten per mar, amb Alacant, Benidorm o l'illa de Tabarca. Estos serveis normalment són utilitzats a l'estiu per turistes i no componen part dels mitjans de transports utilitzats habitualment pels campellers per desplaçar-se.

Platges (de nord a sud) 

 Cala Lanuza
 Cala de la Mercé
 Cala del Barranc d'Aigües
 Cala Piteres
 Cala d'Enmig
 Cala del Morro Blanc
 L'Amerador
 Platja de l'Almadrava 
 Platja del Carrerlamar   
 Platja de l'Horta-Mutxavista

Personatges il·lustres 
 Josep Antoni Martínez i Asensi (1969), pilotari.

Agermanaments 
  Saint-Christol-lès-Alès, Gard, Occitània, França.
  Callosa de Segura, Baix Segura, País Valencià.

Imatges

Notes

Referències

Enllaços externs 

 País Valencià, poble a poble, comarca a comarca, de Paco González Ramírez, d'on s'ha extret informació amb consentiment de l'autor.
 Institut Valencià d'Estadística .
 Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat .
 País Valencià, poble a poble, comarca a comarca , de Paco González Ramírez, d'on se n'ha tret informació amb el seu consentiment.