Aigües

Aigües és un municipi del País Valencià situat a l'extrem occidental de la comarca de l'Alacantí, dins de la subcomarca històrica de la Foia de Xixona. També s'ha anomenat Aigües Altes per distingir-lo de la caseria d'Aigües Baixes, avui al municipi del Campello, o bé Aigües de Busot.

El barranc d’Aigües fou part de l’antiga fita històrica que va definir inicialment el límit meridional de l’antic Regne de València, d’acord amb el Tractat d’Almizra (1244); al text del tractat es troben les formes del topònim Aquas i Auguas. El nom de la població apareix també al Llibre dels fets (Crònica de Jaume I):

El topònim Aigües està lligat a la presència de banys d’aigües termals, d’època anterior als romans; així ho indiquen les troballes arqueològiques que es van descobrir en 1816 no molt lluny del balneari: escalinates, columnes de marbre i monedes del temps de Juli Cèsar.

Topònim 
Segons Coromines, «al poble li ve el nom del riu d’Aigües, que és el que la frontera seguia i que demarca encara el subdialecte alacantí del valencià transsucrònic (Xàtiva-Alcoi-Dénia)».

Geografia 
La localitat es troba al vessant oriental del Cabeçó d'Or, d'on sorgeixen els aqüífers que van donar el nom al municipi. Es troba 22 km al nord d'Alacant i prop de la costa del Campello. El terme municipal limita al nord amb Relleu i Orxeta, a l'est i sud amb el Campello i a l'oest amb Busot. El clima és de tipus mediterrani, amb 16,6 °C de temperatura mitjana anual i 449 mil·límetres de precipitacions, que minven notablement a l'estiu.

Orografia 

 Alt del Molló
 Alt dels Pintats
 Clot dels Campellers
 Cova de la Montanyesa
 Cova del Tio Serrella
 El Castellet
 El Garroferet
 El Picatxo
 Foia de les Coves
 Morret dels Corbs

 Morret dels Moros
 Morro de Baranyes
 Morro de Saleteres
 Morro del Bany
 Morro dels Frasquitos
 Morro dels Quintins
 Ombria de Darrere de la Serra
 Ombria de la Bacorera
 Ombria de la Foia de Baix
 Ombria del Picatxo

 Ombria dels Pinets
 Penya del Corb
 Penya Roja
 Pla de Coca
 Pla de la Vall-llonga
 Pla de Peres
 Pla dels Alberoles
 Pla dels Pinars
 Pla d’Enmig
 Serra del Cabeçó d'Or

Hidrografia natural  

 Barranc d’Aigües
 Barranc de l’Amerador
 Barranc de la Vitora
 Barranc del Madronyal
 Barranc del Paisà
 Barranc dels Pintats
 Barranc Fort

 Barranquet del Bany
 Barranquet del Cantal
 Barranquet Fondo
 Font del Cantal
 Font de Baix de Baranyes
 Fonteta dels Catxondos
 La Goteta

Hidrografia artificial  

 Bassa de la Cava
 Bassa del Cantal

 Parat de la Cantarella
 Pou del Cantal

Antics nuclis de poblament  

 Aigües
 Casa del Racó Ample
 Caseta de la Solada
 Caseta dels Oliverons

 Finca de Baranyes
 Finca de la Cava
 La Torreta
 Mas de la Palmera

Partides, paratges i gran divisió del terme 

 Baranyes
 El Cantal
 El Ginebral
 El Madronyal
 El Maset
 Els Alcavors
 Els Plans
 Els Racons

 L’Espino
 L’Estacador
 La Costera del Ginebral
 La Flareta
 La Foia Ampla
 La Foia del Marqués
 La Foia dels Morenos
 La Foieta Amagada

 La Palmera
 La Solana
 La Venteta
 Les Eres
 Les Foies
 Racó Ample
 Saleretes

Gran divisió del terme 
 L’Espino

Història 
Incorporada al regne de Múrcia amb la conquesta, en 1296 passà a formar part del Regne de València. A causa que durant anys fou zona de fronterera, al seu terme es va erigir un important castell, del qual a hores d'ara sols resta una torre. La frontera entre Aragó i Castella, d'acord amb el tractat d'Almizra, passava pel barranc d'Aigües o barranc del Paisà, que descendeix des del vessant oriental del Cabeçó d'Or fins a desembocar en la part nord del terme municipal del Campello.

Des de 1252 fins a 1841 Aigües estigué adscrit al municipi d'Alacant. Durant la guerra de Successió, Felip V li atorgà el títol de vila per donar suport al bàndol borbònic. Al , el seu balneari d'aigües termals, construït per la comtessa de Torrellano sobre uns antics banys que adquirí en 1816, havia assolit ja cert prestigi. En 1936, el balneari es va convertir en Patronat Infantil Antituberculós i, després de la guerra, fou comprat per l'Estat i es convertí de nou en balneari. La seua presència va fer proliferar la construcció de viles aristocràtiques i senyorials al voltant del municipi.

Bandera 

La bandera d'Aigües és un símbol vexil·lològic que té 3 parts de llargària per 2 d'amplària. Tercejada al pal. Vairat amb fons gris perla i negre. Emmarcada d'una franja gris perla. La bandera va ser aprovada pel Plenari Municipal d'Aigües el 30 de juliol de 2010. Va ser aprovada per la Generalitat valenciana en resolució de 15 de febrer de 2011, del conseller d'Administració Pública. Publicat en el DOGV núm. 6.464, del 21 de febrer de 2011.

Demografia 
Amb 1.300 habitants en l'any 1900, a les primeries dels anys 60 del mateix segle, Sanchis Guarner parla de 572 aigüesers. En 1986 es va reduir fins a 329 (emigrats fonamentalment a Alacant). Des de principis de la dècada dels 90, s'ha invertit la tendència demogràfica i la població ha anat augmentant a un ritme relativament alt, passant a 546 en 1995 i a 1.047 en 2008. Això pot ser explicat per la construcció de nous xalets i urbanitzacions, gràcies a un preu del sòl més barat que en l'àrea metropolitana d'Alacant o en la costa, atraient a certa població d'Alacant i a jubilats de diferents nacionalitats europees. Segons el cens de 2008, el 32% de la població era de nacionalitat estrangera (residents europeus en la seua majoria). 	 	 	 	 		 	 	 	 	 

A data de 2022, Aigües tenia una població de 1.085 habitants (INE).

Teixit associatiu  

 Associació de veïns Cosmopolita
 Associació sociocultural Amics d'Aigües
 Unió Musical d'Aigües
 Associació cultural i social de dones
 Associació de caçadors

 Associació Art Aigües
 Associació festera Moros i Cristians
 Coral Amics d'Aigües
 Associació d'actors i especialistes d'Alacant Antonio Ruiz

Economia 
Aigües ha sigut des de molt antic un municipi abocat al turisme de salut, ja que tota l'economia girava entorn al Preventori d'Aigües de Busot, que fins 1930 fou un hotel-balneari. Hui en dia està tancat i el principal sector econòmic és el de servicis, destacant les empreses dedicades a la gastronomia, l'oci, en definitiva el turisme d'interior.

Política i Govern

Corporació municipal 
El Ple de l'Ajuntament està format per 7 regidors. En les eleccions municipals de 26 de maig de 2019 foren elegits 6 regidors del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE) i 1 del Partit Popular (PP).

Alcaldia 

Des de 2019 l'alcalde d'Aigües és Jordi Mourisco Cabot del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE).

Llocs d'interés 
 Castell d'Aigües, fortificació del  de la que es conserva la torre de l'homenatge i algunes restes del llenç i basaments.
 Balneari de Busot, complex arquitectònic construït al , originalment conegut com a Preventori d'Aigües de Busot.
 Església de Sant Francesc d'Assís, construïda en estil barroc al .

Entorn natural 
A 341 metres d'altura és un mirador de la Mediterrània. Boscos de pins alts i frondosos. Passejar pels seus camps és tot un plaer per als sentits. Des de la pinada, en els dies clars, podem vore l'illa de Tabarca en la línia de l'horitzó i, quan comença la tardor, magnífiques tempestes sobre la mar. És un bosc mediterrani amb senders i bancs de fusta per a descansar baix la seua ombra.

Notes

Referències

Enllaços externs 

 Ajuntament d'Aigües
 Institut Valencià d'Estadística .
 Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat .
 País Valencià, poble a poble, comarca a comarca de Paco González, d'on s'ha extret informaicó amb el seu consentiment.
 Colla Muntanyenca el Campello