Alcalalí

Alcalalí, també coneguda com a Alcanalí, és una població i municipi del País Valencià, dins de la Vall de Pop, a la comarca de la Marina Alta. Pertany a l'antic terme castral del Castell d'Aixa.

Geografia 
Alcalalí és una població situada al territori d'Aixa, travessat pel riu Xaló-Gorgos. Un dels seus afluents és el barranc de Passula, que separa el terme municipal d'Alcalalí del de Xaló. La documentació històrica acredita l'existència d'una antiga alqueria denominada Alquellelin en temps dels àrabs, que és l'origen de l'actual població d'Alcalalí. Dins del terme municipal hi ha l'entitat local menor de la Llosa de Camatxo, les partides de Passula, la Barranquera i la Vereda, la xicoteta serra Seguili i el coll de Rates, una de les entrades a la Marina Alta des de la Marina Baixa. El seu terme és de 14,4 km².

Nuclis 
 Alcalalí
 la Llosa de Camatxo

Límits 
El terme municipal d'Alcalalí limita amb els de Benidoleig, Xaló, Llíber, Murla, Orba, Parcent i Pedreguer (a la mateixa comarca); i també amb el terme de Tàrbena (a la comarca de la Marina Baixa).

Accés 
S'hi accedix des de l'autopista AP-7, agafant l'eixida 62. Hi ha dues possibles alternatives que ixen de Pedreguer: prenent la carretera CV-720 que passa per la Llosa de Camatxo, o la carretera CV-731 que passa pels municipis de Benidoleig i Orba.

Història 
Jaume I prengué Alcalalí el 1245 i li'l donà a na Berenguela Alonso de Molina el 1268. El 1325 l'adquirí n'Hug de Cardona. Fins a l'any 1408 en Pere de Castellví fou senyor d'Alcalalí i Mosquera. L'any 1409 se li atorgà la independència jurídica. El 1599 Eximén Pérez Roiç de Lihori el comprà a Martí d'Alagó. Quedà despoblat el 1609 a causa de l'expulsió dels moriscos i el 1610 se'ls atorgà carta pobla als nous veïns, majoritàriament de procedència illenca. El 1616, es creà la baronia d'Alcalalí, amb esta població i el despoblat de Mosquera. L'últim baró va ser José Roiç de Lihori. El títol va passar als barons de Llaurí. El  produïa cereals, seda, garrofes, oli, ametles, panses, moscatell i figues. Manté una torre del .

Demografia i economia 
És remarcable l'evolució demogràfica: el 1572 tenia 36 famílies; el 1787 n'eren 369 habitants; el 1845, 450; el 1900, 1.118; i ja més recentment, el 1986, 649, i el 2002 va pujar fins als 1.081, sens dubte a causa de l'emigració de luxe europea. El 2007 ja n'eren 1.395.

La principal activitat econòmica dels seus habitants és la producció d'ametlla, raïm i taronges.

Política i govern

Composició de la Corporació Municipal 
El Ple de l'Ajuntament està format per 9 regidors. En les eleccions municipals de 26 de maig de 2019 foren elegits 6 regidors del Compromís per Alcalalí (Compromís), 2 del Partit Popular (PP) i 1 de Som Valencians-En Moviment (SomVal).

Alcaldes 
Des de 2015 l'alcaldessa de Vallada és Isabel Molina Vicens de Compromís per Alcalalí (Compromís).

Monuments 

 Torre medieval. Del , declarada Bé d'Interès Cultural.
 Església de la Nativitat. Edifici d'estil neoclàssic del .
 Palau-Residencia Senyorial dels Barons d'Alcalalí, Ruiz de Lihori.
 Ermita de Sant Joan de Mosquera. Del .
 Ermita del Calvari. Construïda entre 1952 i 1954.

Cultura

Museus 
 Museu de la Pansa. Situat a la Torre Medieval, propietat de l'Ajuntament des de 1992. S'hi mostra el procés de producció de la pansa a través de textos, documents gràfics, utensilis i instruments. La pansa és un cultiu de caràcter tradicional que ha impregnat la cultura de la Marina Alta durant més de quatre segles (del XVI fins a l'últim terç del XX) constituint una important activitat econòmica per a tota la regió.
 Museu Etnològic. L'antiga Almàssera fou adquirida per l'Ajuntament en 2007, i es va procedir a la seua reforma i rehabilitació per ser utilitzada com Museu Etnològic. S'hi mostra el procés d'elaboració de l'oli i del vi.

Esports 
Alcalalí, igual que els pobles veïns de la Vall de Pop, és un dels pocs llocs que encara conserva intacta una de les pràctiques esportives més antigues del poble valencià: la Pilota Valenciana. Molts dissabtes de vesprada es pot gaudir d'una partida de pilota. La modalitat que més es practica són les llargues que només permet la seua pràctica al carrer.

Gastronomia 
Els menjars tradicionals són el putxero, les coques i l'arròs amb fesols i naps.

Festes 
 Festes de Juny. Se celebren en honor de Sant Joan de Mosquera i al Santíssim Crist de la Salut entre el 23 al 26 de juny. Són tradicionals les processons religioses, els focs d'artifici, revetlles populars, misses, despertades, actuacions musicals de la banda de música, etc.
 Festes de Sant Miquel. Tradicionalment se celebraven el 29 de setembre o en octubre, després de les feines al camp, però darrerament s'ha traslladat la festa al darrer cap de setmana d'agost. Se celebren misses, processons, sopars populars, revetlles, etc.

Vegeu també 

 Mosquera
 Passula
 Aixa
 Les Senyories d'Aixa

Notes

Referències

Bibliografia

Enllaços externs 
 Ajuntament d'Alcalalí.
 País Valencià, poble a poble, comarca a comarca, de Paco González Ramírez, d'on se n'ha tret informació amb el seu consentiment.
 Institut Valencià d'Estadística .
 Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat .