alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Komunikace

Podstatou termínu komunikace (latinsky communicatio) je "spojení". V obsahovém typu lidského jednání jde o spojení dvou vědomí prostřednictvím sdělování (komunikace). Toto spojení mohou podporovat různé technické (distribuční) prostředky, média, které k tomu mohou využívat různé cesty. Podle řízení člověka pak může technika komunikovat sama mezi sebou. Distribuce hmotných produktů sdělování je prováděna dopravními prostředky, využívajícími pozemní a jiné dopravní cesty, kterým se proto také říká komunikace. Dopravní prostředky a jejich komunikace jsou užívány nejen pro produkty obsahového, ale také věcného jednání.

Komunikace - obsahové jednání člověka (sdělování)
Zabývají se jím humanitní vědy vč. psychologie, teorie komunikace, teorie znaku, sociologie, antropologie ad.
Sociální komunikace – nejčastější systémy takové komunikace představuje lidská řeč zvuková nebo převedená do písmových či obrázkových znaků a symbolů, nebo mimika a gestikulace.
Podle komunikačního systému:
 verbální komunikace – slovní komunikace, tedy komunikace slovem či písmem
 neverbální komunikace – dorozumívání beze slov (např. mimika, haptika, gestikulace atd.)
 vizuální komunikace – komunikace prostřednictvím vizuálních sdělovacích systémů.
 Podle charakteristiky:
 intrapersonální komunikace – vnitřní komunikace jednoho člověka v myšlenkách
 interpersonální komunikace – vzájemná komunikace mezi dvěma a více lidmi
 skupinová komunikace – komunikace v sociální skupině (specifickým kanálem je internet)
 masová komunikace – jednosměrná komunikace k většímu počtu osob (např. televize, rozhlas či tisk)
 Podle typu:
 Nenásilná komunikace
 Pedagogická komunikace
 Sociální komunikace

Komunikace - technická podpora obsahové komunikace
 telekomunikace
 Podle šířky datové sběrnice:
 paralelní komunikace
 sériová komunikace
 Podle taktování:
 synchronní komunikace – vysílač i přijímač jsou taktovány hodinovým signálem, třetí stranou
 asynchronní komunikace – vysílač a přijímač se taktují vzájemně

Komunikace -  dopravní podpora obsahové komunikace 
 dopravní cesta, např. železnice, vodní cesta, letecká cesta
 pozemní komunikace – čili silnice, dálnice, chodníky, cyklostezky apod.

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
Šmok, Ján: Úvod do teorie sdělování, AMU, Praha, 1972
Chat

Chat [čet] je krátká komunikace nebo rozhovor dvou nebo více lidí prostřednictvím komunikační sítě (slovo chat se v angličtině běžně používá pro klábosení, pokec, přátelský rozhovor). Uskutečňuje se vždy v reálném čase. V užším smyslu se při chatu komunikuje formou psaného textu.

V technologickém smyslu se původně jednalo o čistě textovou formu komunikace, při které mohly být vyměňovány pouze znaky. Pro chat byl zaveden komunikační protokol IRC. Později se k tomuto způsobu přidala možnost přenášet zvuk, případně i obraz. Mluví se pak o audiochatu, případně videochatu.

Před nástupem sociálních sítí byly populární i tzv. „webchaty“. Ty jsou založeny na protokolu HTTP a texty jsou zobrazovány pravidelnou aktualizací stránky. Ještě častější variantou chatu je služba známá jako instant messaging. Mezi nejpoužívanější příklady této služby patří Jabber, ICQ nebo MSN.
S nástupem chytrých telefonů se chat rozšířil i do aplikací jako je např. WhatsApp, Signal, Telegram, Tencent QQ, či WeChat.

Chat je vestavěn i v implementacích některých p2p sítí, jako např. Direct Connect.

Software a protokol 
 Discord
 Gadu-Gadu
 Google Talk (či Google Hangouts, již nedostupné)
 ICQ (OSCAR)
 Internet Relay Chat (IRC)
 Jabber (XMPP)
 Miranda NG
 MUD
 Riot (Matrix)
 Pidgin
 Skype
 Teamspeak (TS)
 Windows Live Messenger (převedeno pod Skype)
 Yahoo! Messenger (již nedostupné)

Související články 
 Seznam zkratek v online diskusích
 Instant messaging
 Jabbim
 Mozilla Thunderbird
 QIP
 SeaMonkey
 TweetDeck
 Facebook Messenger

Externí odkazy 
 
 
 

 
Internetová kultura
Anglická slova a fráze
Prokop Lupáč z Hlaváčova

Prokop Lupáč z Hlaváčova (asi 1530, Praha – 4. dubna 1587, Domažlice) byl český básník, humanista a historik.

Život 
Byl měšťanského původu a studoval na Karlově univerzitě; bakalářem se stal v roce 1558, mistrem svobodných umění v roce 1561. Po dokončení studií působil načas jako rektor latinské městské školy v Nymburku, poté se stal v Praze profesorem a později děkanem. Roku 1569 přijal místo radního písaře v Domažlicích, kde se také oženil, měl značný vliv a zasedal v městské radě.
Zachovala se řada gratulací ke sňatku od různých přátel.

Dílo 
 Deník českých událostí aneb Historický kalendář – v tomto díle najdeme informace o tehdejších spisovatelích a historicích
 Historia o císaři Karlovi, toho jména čtvrtém, králi českém, sepsaná a v nově vůbec vydaná od M. Prokopa Lupáče z Hlavačova. Item posloupnej pořádek vůdcův, knížat a králuov slavného království českého

Odkazy

Reference

Literatura 
 HLAVÁČEK, Petr et al. Kacířská univerzita: osobnosti pražské utrakvistické univerzity 1417-1622. Vyd. 1. Praha: Togga, 2013. 159 s. . [Stať „Prokop Lupáč z Hlaváčova" je na str. 93–96.]
 KUBŮ, Naďa – PICKOVÁ, Dana, Historické kalendáře v českém humanistickém dějepisectví. in: Historický obzor 3, 1992, č. 10, s. 286-291 ()

Externí odkazy 
 
 

Čeští básníci
Čeští historikové
Humanističtí spisovatelé
Děkani Filozofické fakulty Univerzity Karlovy
Narození v 16. století
Úmrtí v roce 1580
Muži
Narození v Praze
Úmrtí v Domažlicích
Historikové 16. století
Čeští spisovatelé 16. století
Seznam architektů

Seznam architektů podle historického období. Kritériem pro uvedení architekta v seznamu je jeho významnost podle hledisek Wikipedie.

Od starověku po 12. století

13. století

14. století

15. století

16. století

17. století

18. století

19. století

20. století

21. století

 
Architekti
Bohdan Sláma

Bohdan Sláma (* 29. května 1967 Opava) je český filmový režisér, scenárista, herec a pedagog Katedry režie pražské FAMU. Natočil 5 celovečerních filmů, které sklízejí úspěch mezi diváky i kritiky na českých a světových filmových festivalech. Je držitelem několika Českých lvů za režii a scénář.

Filmografie 
 Divoké včely (2001) – první cena na festivalech v Rottedamu a San Francisku
 Radhošť (2002)
 Štěstí (2005) – Český lev 2005 za nejlepší film, režii, scénář, kameru, hlavní ženský herecký výkon, vedlejší ženský herecký výkon a hlavní mužský herecký výkon; první cena na festivalu v San Sebastian
 Venkovský učitel (2008) – Český lev 2008 za nejlepší scénář a vedlejší ženský herecký výkon; oceněn na benátském filmovém festivalu
 Čtyři slunce (2012)
 Život a doba soudce A. K. (2014) – televizní seriál
 Kancelář Blaník (do roku 2014) – internetový satirický seriál
 Bába z ledu – (2017)
 Krajina ve stínu – (2020)

Externí odkazy 
 
 
 
 Osobní stránka na FAMU
 synopse a kritika filmu Štěstí

Rozhovory 
 Rozhovor k filmu Čtyři slunce

Čeští vysokoškolští pedagogové
Držitelé Českého lva za nejlepší režii
Držitelé Českého lva za nejlepší scénář
Čeští režiséři
Absolventi FAMU
Narození v Opavě
Narození v roce 1967
Žijící lidé
Muži
Narození 29. května
Giuseppe Merosi

Giuseppe Merosi (8. prosince 1872 Piacenza – 27. března 1956 Lecco) byl italský geometr a automobilový konstruktér.

Život 
Giuseppe Merosi se narodil roku 1872, jeho úspěšná kariéra začala v roce 1910, kdy přijal úkol uvést na trh automobily Alfa Romeo. Tento krok započal jeho kariéru, během které z jeho projektů vznikla řada úspěšných vozidel určených jak na silnici tak i na závodní dráhu.
 
Jako projektant realizoval model 23 P1, což byl dvoumístný vůz určený pro debut v závodě na Velké ceně v Monze. Při zkušebních jízdách došlo ke smrtelné nehodě zkušebního jezdce Sivocciho, což zastavilo uvedení nového vozu.
 
Následující vozy (RL a RM) určené pro soukromou klientelu již měly výrazně úspěch.

V roce 1924 Merosi Alfu Romeo opustil. Jeho nástupcem ve funkci šéfkonstruktéra se stal
Vittorio Jano. Merosi pak pracoval pro automobilku Isotta Fraschini.

Vyprojektované modely 
 1910 24 HP
 1913 40/60 HP
 1914 G.P.
 1915 15/20 HP
 1920 20/30 HP
 1923 G.P. (P1)

Externí odkazy 
 

Italští automobiloví konstruktéři
Narození v roce 1872
Úmrtí v roce 1956
Muži
Narození 8. prosince
Úmrtí 27. března
Narození v Piacenze
Frankfurt

Frankfurt je jméno německých měst:
 Frankfurt nad Mohanem, město v Hesensku, bývalé svobodné říšské město a spolkový stát Německého spolku
 Frankfurt nad Odrou, město v Braniborsku

další významy 
 městský region Frankfurt
 metropolitní region Frankfurt / Rhein-Main

části obcí:
 Frankfurt v Markt Taschendorf, v okrese Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim v Bavorsku
 Frankfurt ve Wanzleben, v okrese Börde v Sasko-Anhaltsku

dějinné významy

historická území se sídlem ve Frankfurtu nad Mohanem:
 velkovévodství Frankfurt v Rýnském spolku (1810 – 1813)
 zemský okres Frankfurt pruské provincie Hesensko-Nasavsko (1885 – 1910)

historická území se sídlem ve Frankfurtu nad Odrou:
 vládní obvod Frankfurt pruské provincie Braniborsko (1815 – 1945)
 Frankfurt jeden z krajů NDR

příjmení 
 Harry Gordon Frankfurt (* 1929), filozof Princetonské univerzity

Frankfort 
Frankfort, dříve v angličtině užívané jméno pro německá jména Frankfurt se zachovalo v osadách založených německými vystěhovalci v USA:
 Frankfort (Illinois)
 Frankfort (Indiana)
 Frankfort (Jižní Dakota)
 Frankfort (Kentucky) – hlavní město amerického státu Kentucky
 Frankfort (Michigan)
 Village of Frankfort, New York
 Town of Frankfort, New York
 Frankfort, Ohio
 Frankfort, Wisconsin
a v Africe:
 Frankfort, Jižní Afrika

Externí odkazy
Leonid Ivanovič Abalkin

Leonid Ivanovič Abalkin (rusky Леонид Иванович Абалкин, 5. května 1930 – 2. května 2011) byl sovětský ekonom a politik, stoupenec a propagátor ekonomické reformy v SSSR.

Život 
Patřil mezi přední sovětské ekonomy. V období perestrojky se podílel na přípravě projektu přechodu sovětského plánovaného hospodářství k regulovanému trhu. V letech 1989 až 1990 vedl vládní komisi pro ekonomickou reformu. Jeho návrhy ekonomické reformy byly kritizovány ze strany stranického aparátu, který se obával oslabení svých pozic, ale i ze strany zastánců radikálnějšího přechodu k tržnímu hospodářství. Do roku 2005 byl ředitelem Ekonomického institutu. Poté působil na Moskevské státní univerzitě.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Ruští ekonomové
Narození v roce 1930
Úmrtí v roce 2011
Úmrtí v Moskvě
Muži
Sovětští ekonomové
Pohřbení na Trojekurovském hřbitově
Narození 5. května
Úmrtí 2. května
Narození v Moskvě
Nositelé Medaile 100. výročí narození Vladimira Iljiče Lenina
Nositelé Řádu Za zásluhy o vlast 3. třídy
Nositelé Řádu Za zásluhy o vlast 4. třídy
Nositelé Řádu cti (Rusko)
Nositelé Řádu přátelství mezi národy
Brom

Brom (chemická značka Br,  Bromum) je prvek ze skupiny halogenů, za normálních podmínek toxická, červenohnědá kapalina.

Základní fyzikálně-chemické vlastnosti 
Brom je velmi reaktivní prvek, který se ochotně slučuje s většinou prvků periodické soustavy. Byl objeven roku 1826 Antoinem Balardem.

Výskyt a výroba 

Na Zemi je brom přítomen pouze ve formě sloučenin, většina z nich je rozpuštěna v mořské vodě a ve vodě některých vnitrozemských jezer (Mrtvé moře, Velké solné jezero). Mineralogicky doprovázejí sloučeniny bromu analogické sloučeniny chloru, ovšem pouze ve velmi nízkých koncentracích.
 
Relativní zastoupení bromu v zemské kůře i ve vesmíru je velmi nízké. V zemské kůře je brom přítomen v koncentraci 2–3 ppm (mg/kg). V mořské vodě, kde se vyskytuje většina bromu přítomného na Zemi, dosahuje jeho koncentrace průměrné hodnoty 67 mg/l. Předpokládá se, že ve Vesmíru na 1 atom bromu připadá 1 miliarda atomů vodíku.

Brom se průmyslově vyrábí chlorováním mořské vody, popř. solanky (koncentrovaného roztoku mořské soli) při pH kolem 3,5. Vyloučený elementární brom se z vody odstraňuje probubláním proudem vzduchu a následnou kondenzací ochlazením par.

Sloučeniny a využití 
Elementární brom je velmi silné oxidační činidlo. Je značně toxický. Díky poměrně nízkému bodu varu se rychle odpařuje a jeho páry ve vyšších koncentracích mohou způsobit smrt zadušením, i v nižších koncentracích však poškozují pokožku a především oči.

Ve sloučeninách se brom vyskytuje v mocenství Br−, Br+, Br3+, Br5+ a Br7+.

V každém z uvedených mocenství vytváří brom příslušnou kyselinu.
 v mocenství Br− vytváří brom bromovodík HBr, jehož následným rozpuštěním ve vodě vzniká kyselina bromovodíková HBr
 kyselina bromná HBrO odpovídá valenci Br+
 v mocenství Br3+ je známa kyselina bromitá HBrO2
 kyselina bromičná HBrO3 odpovídá valenci Br5+

Praktický význam mají pouze soli některých z uvedených kyselin. Např. nerozpustný bromid stříbrný, AgBr, nachází využití ve fotografickém průmyslu. V první světové válce byl od roku 1915 využíván jako chemická zbraň, většinou ve směsi s chlorem.

Mezi další sloučeniny bromu patří např. bromoform.

Průmyslové se využívají některé bromované sloučeniny jako tzv. zhášeče nebo zpomalovače hoření, jde např. o polybromované difenyletery (PBDE), hexabromcyklododekan (HBCD), polybromované bifenyly (PBB) a bromované bisfenoly (například tetrabrombisfenol A).

Brom obsahují i některé léky, např. bromhexin, ambroxol.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Cotton F.A., Wilkinson J.:Anorganická chemie, souborné zpracování pro pokročilé, ACADEMIA, Praha 1973
 Holzbecher Z.:Analytická chemie, SNTL, Praha 1974
 Heinrich Remy, Anorganická chemie 1. díl, 1. vydání 1961
 N. N. Greenwood – A. Earnshaw, Chemie prvků 1. díl, 1. vydání 1993

Externí odkazy 
 
 

 
Chemické prvky
Halogeny
Oxidační činidla
Chráněná krajinná oblast

Chráněná krajinná oblast (CHKO) je české označení pro velkoplošné chráněné území v oblasti ochrany přírody nižšího stupně ochrany, než jaký platí pro národní parky. České CHKO definuje zákon 114/1992 Sb. o ochraně přírody a krajiny.

CHKO v Česku a na Slovensku 
 Chráněné krajinné oblasti v Česku
 Chráněná krajinná oblast na Slovensku

CHKO v různých jazycích 
Název chráněná krajinná oblast se překládá takto:
 anglicky: Protected Landscape Area, PLA (pro české a slovenské CHKO), Landscape Park (pro polské parky krajobrazowe)
 německy: Landschaftsschutzgebiet (pro české a slovenské CHKO), Landschaftsschutzpark (pro polské parky krajobrazowe)
 polsky: park krajobrazowy (pro polské PK) popřípadě obszar przyrody chronionej (pro české a slovenské CHKO)
 slovensky: chránená krajinná oblasť
 ukrajinsky: регіональний ландшафтний парк
 rusky: охраняемая природная область
 maďarsky: tájvedelmi körzet
 litevsky: regioninis parkas
 latinsky: Area nature protecta

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 CHKO Český ráj
 
 

Chráněná území
Pavel Kyrmezer

Pavel Kyrmezer (kolem 1550, Banská Štiavnica – 19. března 1589, Uherský Brod), byl spisovatel, dramatik, kněz slovenského původu. Během svého života se několikrát znepřátelil s Jednotou bratrskou, snažil se totiž stát hlavou nekatolické Moravy.

Dílo 
 
Ve svých hrách používal lidový jazyk, námětem mu jsou biblické příběhy:
 Komedie česká o bohatci a Lazarovi
 Komedie o vdově
 Hra o Tobiášovi
Dále psal církevní díla (latinsky i česky):
 Malá Bible – snaha o vypracování díla, vysvětlujícího základy víry, pro obyčejné lidi.
 Práva a nařízení řádu a kázně církevní

Odkazy 
 Humanismus a renesance v české literatuře
 Texty děl Pavla Kyrmezera
 

Čeští dramatici
Čeští náboženští spisovatelé
Narození v Banské Štiavnici
Úmrtí v roce 1589
Muži
Artemis

Artemis (řecky Ἄρτεμις) v bájesloví dcera Dia a Létó; jejím bratrem je bůh Apollón, který se s ní narodil jako dvojče. Artemis je bohyně lovu a bohyně Měsíce. Proto je často zobrazovaná s lukem. Je ochránkyní lesů a divoké zvěře. Římskou obdobou Artemidy je bohyně Diana.

Artemis 
Artemis se narodila o jeden den dříve a pomáhala své matce při bratrově porodu; proto byla tato bohyně pokládána za panenskou ochránkyni matek, Artemis Eileithyia. Dokázala se lehce urazit, ale byla výjimečně krásná; nosila luk a šípy. Mohla stejně jako její bratr Apollón rozdávat smrtelníkům náhlou smrt nebo nemoc, avšak stejně mohla i nemocné uzdravovat. Podle jedné báje si bohyně ve svých třiceti letech vyprosila od otce Dia dary pro svůj osud: věčné panenství, luk a šípy, které by byly stejné jako zbraně jejího bratra, družinu mořských nymf a družinu říčních ryb, které by pečovaly o její oděv a vzrušení, když nebude lovit; přála si mít šafránový, rudě lemovaný lovecký oděv.

Artemis je bohyní Měsíce a měsíčního svitu.

Artemis je tak krásná, že se do ní zamiloval každý bůh. Jednoho dne se bohyně koupala a přišel tam Akteon. Za trest ho bohyně proměnila v jelena a poštvala na něj jeho vlastní psy. Jindy se zamilovala do Oriona. Její bratr Apollón ji vyzval na souboj, kde měla sestřelit bod. Nevěděla, že je to Orion, a tak ho zabila. Ubohá Artemis vhodila jeho tělo na nebesa a tak vzniklo souhvězdí Oriona. To je ale jenom jedna ze spousty pověstí...

Artemis v literatuře 
Bohyně Artemis v sérii o Percym Jacksonovi 

Artemis má svoje společnice, dívky, kterým říká Strážkyně(Lovkyně). Jsou to dívky ve věku 10-16 let, které se s ní vydávají na dobrodružství. Od bohyně mají slíbenou věčnou nesmrtelnost, pokud zahynou v boji a také to, že nikdy nedospějí, ale budou pořád stejné. Musely se jí zaslíbit a přísahat, že se vyvarují společenství chlapců a budou navždy pannami. Pokud přijedou do Tábora Polokrevných, mohou bydlet ve srubu bohyně Artemis, protože nemá žádné děti. Mezi lovkyně se přidala Bianca di Angelo, dcera Háda, která ani nevěděla, že je dítě z Velké trojky, nebo třeba Thalia, Diova dcera, a také Zoë

Večernice.
Trávila hodně času na zemi, aby mohla lovit divokou zvěř.

Artemis a měsíc 
Původně byla bohyní měsíce krásná Selena, ale Římané si nemohli dovolit všechny oběti a tak Selenu a Helia (původního boha slunce) vyškrtli a tuto funkci svěřili Apollónovi a Artemidě.

Artemidina povaha 
Tato bohyně byla velmi urážlivá a vyžadovala patřičnou úctu. Pokud někdo zapomněl na oběť, měl pak velké problémy (mýtus o Meleagrovi). Také její pomsta vychloubačné Niobě byla krutá (spolu se svým bratrem jí zabila dvakrát sedm dětí). I když nutno přiznat že občas se nechala obměkčit omluvou a obětí (Hérakles).

Externí odkazy 
 
 

Olympští bohové
Řečtí bohové
Bohyně Měsíce
Osobnosti na kyperských bankovkách
Božstva lovu
Salsa

Slovo salsa může označovat:
 druh omáčky, viz salsa (omáčka),
 druh latinskoamerického tance, viz salsa (tanec).
 druh latinskoamerické hudby, viz salsa (hudba).
 salsa (Herreria) – rod rostlin z čeledi chřestovité

Externí odkazy 
 

Španělská slova a fráze
Podvojné účetnictví

Podvojné účetnictví byl termín, který používal zákon o účetnictví do roku 2004, od 1. ledna 2004 se už používá jen pojem účetnictví (pro to, co dříve bylo účetnictvím podvojným) a jednoduché účetnictví bylo (s několika drobnými přechodnými opatřeními) zrušeno, resp. nahrazeno tzv. daňovou evidencí podle zákona o daních z příjmů, tj. účetní jednotky, které dříve vedly jednoduché účetnictví, nyní budou vést buď daňovou evidenci nebo účetnictví.

Od roku 2016 mohou znovu některé účetní jednotky vést jednoduché účetnictví. Jedná se například o církve.

V podvojném účetnictví je každá položka na účtu spárovaná s položkou na jiném účtu, ale na opačné straně (Má dáti nebo Dal). Např. pokud je pokladnou zaplacena dodavatelská faktura ve výši 1 500 Kč, je tato částka zaúčtována na účet pokladny na straně Dal a na účet dodavatele na straně Má dáti.

Podvojně účtovat mohly fyzické a právnické osoby, a to dobrovolně nebo pokud v minulém účetním období překročily výši obratu 25 milionů korun. Ze zákona toto účetnictví dále povinně vedly všechny osoby zapsané v obchodním rejstříku. Povinnost vést účetnictví může ukládat také zvláštní předpis. Pokud osoba nevede účetnictví, musí vést daňovou evidenci.

Přechod zpět na daňovou evidenci je možný až po pěti letech, ve kterých obrat nedosahuje výše 25 milionů korun.

Související články 
 Jednoduché účetnictví
 Potrojné účetnictví

Externí odkazy 
 

Účetní systémy
Dějiny účetnictví
Katolicismus

Katolicismus (z řeckého καθολικός katholikos obecný, univerzální < καθ῾ ὅλου kath holú dohromady, obecně) je široký pojem označující duchovní tradice, teologii, liturgii a etiku církví, zejména katolických. (To také znamená nutnost rozlišení pojmů katolicismus a katolicita. Zatímco první znamená pojetí církve vysvětlené v tomto článku, katolicita znamená všeobecné křesťanské učení, na němž se sjednocují všechny církevní denominace.)

Obvykle se vztahuje k západním i východním církvím (vizte článek katolická církev) ve společenství se Svatým stolcem nebo římskokatolickou církví. Pojem katolicismus reprezentuje určitou eklesiologickou i teologickou tradici, která však nutně nemusí být svázána se Svatým stolcem a římským papežem. V rámci starokatolictví totiž můžeme hovořit i o tzv. národních katolických církvích.

Společnými důrazy však jsou hierarchická struktura, důraz na tradici (učení apoštolů, církevních otců, papežů), eucharistii, mariánský kult (u římskokatolické církve), na západě od jisté doby i celibát kléru (není podmínka) a sociálně-politickým působením (charita, misie aj.).

Je třeba postřehnout rozdíl oproti termínu katolictví, který i pro křesťany ostatních církví může znamenat právě všeobecnou církev, zmíněnou již v nejstarších vyznáních víry. V některých jazycích (dále např. v chorvatštině) pojmy katolický a všeobecný splývají. (Vjerujem u jednu svetu, katoličku i apostolsku Crkvu. /svetu crkvu katoličku.)

Reference

Externí odkazy 
 CUNNINGHAM, Lawrence S.: Úvod do katolictví, vyd. Volvox globator, Praha 2013
Boseho–Einsteinovo rozdělení

Boseho–Einsteinovo rozdělení popisuje ve statistické fyzice systémy složené z bosonů, tedy částic se symetrickou vlnovou funkcí a celočíselným spinem. Bose–Einsteinovým rozdělením se řídí například fotony, je z něj tedy možné odvodit například Planckův vyzařovací zákon.

Rozdělení poprvé popsal indický fyzik Šatendranáth Bose, roku 1924 ho pak zobecnil Albert Einstein. Název bosony je právě podle Boseho.

Rozdělovací funkce 

Distribuční funkce fBE(E) určuje střední počet částic ve stavu s energií E:

kde:
E je energie
kB je Boltzmannova konstanta
T je termodynamická teplota
μ je chemický potenciál

Pro energie  přechází Boseho–Einsteinovo rozdělení v klasické Maxwellovo–Boltzmannovo rozdělení.

Literatura 
 Z. Horák, F. Krupka, Fyzika, 3. vydání. SNTL / Alfa, Praha 1981
 J. Kvasnica: Statistická fyzika. Academia, Praha, 1983, 1998

Související články 
 Maxwellovo–Boltzmannovo rozdělení
 Fermiho–Diracovo rozdělení

Externí odkazy 
 

Fyzika částic
Albert Einstein
Booleova algebra

Booleova algebra je algebraická struktura se dvěma binárními a jednou unární operací, která zobecňuje vlastnosti množinových a logických operací. Je nazvána podle britského matematika George Boolea. Mimo oblast algebry se pojem Booleova algebra zužuje na dvouprvkovou Booleovu algebru a používá se pro reprezentaci pravdivostních hodnot a logických funkcí. Klíčový význam mají Booleovy algebry také pro metodu forsingu.

Formální definice 
Booleova algebra je definována jako distributivní komplementární svaz.

Jinou ekvivalentní definicí je následující. Booleova algebra je šestice (A, ∧, ∨, −, 0, 1), kde A je neprázdná množina, 0 ∈ A je nejmenší, 1 ∈ A největší prvek, − je unární operace (doplněk neboli komplement) a ∧, ∨ jsou binární operace (průsek a spojení) na A, splňující následující axiomy.

{| cellpadding=5
|-
| Komutativita:
|
|
|-
| Distributivita:
|
|
|-
| Neutralita 0 a 1:
|
|
|-
| Komplementarita:
|
|
|}

Někdy se uvádí ještě axiom nedegenerovanosti: . Při jeho zavedení pak triviální svaz tvořený jednoprvkovou množinou není Booleovou algebrou.

Vlastnosti 
Pro Booleovu algebru A a každé x, y, z ∈ A platí:

 asociativita: (x ∨ y) ∨ z = x ∨ (y ∨ z), (x ∧ y) ∧ z = x ∧ (y ∧ z)
 absorpce: x ∨ (x ∧ y) = x, x ∧ (x ∨ y) = x
 agresivita nuly: x ∧ 0 = 0
 agresivita jedničky: x ∨ 1 = 1
 idempotence: x ∨ x = x, x ∧ x = x
 absorpce negace: x ∨ (−x ∧ y) = x ∨ y, x ∧ (−x ∨ y) = x ∧ y
 dvojitá negace: −(−x) = x
 De Morganovy zákony: −x ∧ −y = −(x ∨ y), −x ∨ −y = −(x ∧ y)
 0 a 1 jsou vzájemně komplementární: −0 = 1, −1 = 0

Příklady 
Dvouprvková algebra je algebra nad množinou A = {0, 1}, kde operace jsou dány přirozeným způsobem, tj. 0 a 1 jsou vzájemně komplementární a protože platí 0 < 1, průsek (infimum) je menší z operandů, spojení (supremum) je větší z operandů:

Nejjednodušší Booleova algebra obsahuje pouze jeden prvek, neboli 0 = 1 (zde nejde o spor, nýbrž o dvojí značení jednoho prvku). Všechny operace dávají stejný výsledek (jiné zde ani neexistují), proto se nazývá triviální. Tato algebra samozřejmě může existovat jedině tehdy, když nepoužijeme axiom nedegenerovanosti.

Prakticky používanými příklady Booleových algeber jsou algebry výroků (či obecněji Lindenbaumovy algebry formulí) a množinové algebry.
 U algeber výroků v dvouhodnotové logice je A = {nepravda, pravda} a operace odpovídají konjunkci, disjunkci a negaci; pokud ztotožníme 0 = nepravda, 1 = pravda, algebra přejde na výše uvedenou dvouprvkovou algebru nad množinou A = {0, 1}
 Lindenbaumovy algebry jsou definovány nad množinou A všech tříd ekvivalence formulí daného jazyka a operace jsou stejné jako u algeber výroků.
 U množinových algeber je algebra definována nad množinou všech podmnožin (potenční množinou) libovolné množiny S, tzn. A = 2S, nejmenším prvkem 0 je prázdná množina, největším prvkem 1 je celá množina S a operace odpovídají průniku, sjednocení a doplňku do množiny S.

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Booleova logika
 Forsing
 De Morganovy zákony

Externí odkazy 
 

 
Teorie množin
M

M je 13. písmeno latinské abecedy.

 V astronomii
 je M následované číslem objekt z Messierova katalogu.
 je M označení jedné ze spektrálních tříd hvězd.
 je m nebo mag označení magnitudy.
 V biochemii je m označení pro aminokyselinu methionin.
 Ve fyzice
 m je doporučená značka veličiny hmotnost
 m je doporučená značka veličiny magnetický (Ampérův) dipólový moment
 M je doporučená značka veličiny magnetizace
 M je doporučená značka veličiny moment síly
 M je doporučená značka veličiny vzájemná indukčnost.
(vizte též odrážku „V soustavě SI“ níže)
 V gramatice m označuje mužský rod (maskulinum).
 V hudbě
 M je umělecké jméno Robina Scotta.
 -M- je umělecké jméno francouzského zpěváka Matthieu Chédid.
 M (album, Myrkur) je debutní studiové album z roku 2015 blackmetalové kapely Myrkur
 V chemii
 Mₘ je označení molární hmotnosti.
 M je označení jednotky molární koncentrace mol·dm−3
 symbolem M bývá v obecných chemických vzorcích označen atom kovu
 názvoslovná předpona m- (meta)
 V informačních systémech
 M se často používá jako kód pro mužské pohlaví (oproti F u žen).
 M je zkratkou programovacího jazyka MUMPS.
 V kinematografii
 M je název německého filmu z roku 1931.
 M je název amerického remaku z roku 1951.
 V sérii o Jamesi Bondovi je M krycí jméno velitele(ky) MI6.
 V komiksech je M jméno postavy z Generace X.
 V letectví
 M je označení pro Machovo číslo, které udává rychlost letu v poměru k rychlosti zvuku.
 M následované číselným označením typu je odkaz na konstrukční kancelář Vladimíra Mjasiščeva.
 V opevnění
 M je zkratka pro skladiště munice
 M je zkratka pro zbraň dvojče Těžkých kulometů vz. 37
 m je zkratka pro minomet
 V politice
 M je zkratka švédské Umírněné strany (Moderaterna)
 V silniční dopravě označuje symbol Ⓜ mýtné.
 Na registrační značce znamená M Olomoucký kraj.
 Na železnici
 M je starší označení motorových vozů (lidově zvaných motoráček)
 V městské hromadné dopravě se písmenem M označuje metro
 M je mezinárodní poznávací značka Malty.
 V oděvním průmyslu je M označení velikosti (z anglického medium, střední).
 V radiokomunikaci je M jeden z prefixů volacích znaků pro Velkou Británii.
 Mezi římskými číslicemi je M symbol pro číslici tisíc (z latinského mille).
 V soustavě SI
 M je značka předpony soustavy SI pro 106, mega.
 m je značka předpony soustavy SI pro 10−3, mili.
 m je značka jednotky délky metr.
 M. uváděné před jménem je:
 zkratka historického akademického titulu mistr (z latinského magister, mj. učitel). 
 ve francouzštině zkratka slova Monsieur (pan)

Reference

Externí odkazy
OpenBSD

OpenBSD je otevřený operační systém z rodiny BSD, který vznikl jako fork projektu NetBSD v roce 1995. Jeho autoři kladou důraz na bezpečnost a na software bez děr.

Cílem projektu vytvořit svobodný a extrémně bezpečný operační systém pro nejrůznější platformy. Dalšími cíli je vytvoření vývojářské platformy či dodržování ANSI, POSIX a částečně X/Open standardů. Filozofií projektu je raději méně funkcí, o to více bezpečných, než rozsáhlý multifunkční systém plný chyb. Hlavním mottem projektu je . Běžně se též používá motto "Secure by default" (Bezpečný ve výchozím nastavení).

OpenBSD projekt je též autorem ostatních Open* projektů, které jsou posléze masivně využívány napříč platformami nejen z rodiny operačních systému *BSD. Asi nejznámějšími projekty jsou OpenSSH, OpenBGPD, OpenNTPD či OpenCVS.

V minulosti byl projekt vyvíjen pod částečným sponzoringem organizace DARPA, která je podřízena Ministerstvu obrany USA. Dnes je ale projekt závislý na darech dobrovolníků. Součástí financování je též prodávání propagačních materiálů a oficiálních CD projektu. Vůdčí osobností projektu je Theo de Raadt.

OpenBSD podporuje emulaci většiny binárních programů ze SVR4 (Solaris), FreeBSD, Linuxu, BSD/OS, SunOS a HP-UX. Projekt OpenBSD vydává novou verzi každých šest měsíců, a to vždy 1. května a 1. listopadu.

Součástí distribuovaných vydání jsou vždy jen a pouze software, které jsou kompatibilní s BSD licencí – např. Apache 1.0. Ostatní software, které nevyhovují, je možno stáhnout z FTP repozitářů, ovšem nemohou se objevit na oficiálně distribuovaných médiích.

Zajímavosti 
Maskotem projektu byl v minulosti BSD Démon, od verze 3.0 je jím ryba ježík Puffy, který se objevuje v logu každého projektu začleněného pod OpenBSD.

Na rozdíl od jiných projektů je tradicí vydání songu k releasu, který nějakým způsobem komentuje základní kroky či problémy, které vývojáři v tom kterém releasu řešili. Songy píše Ty Semaka ze skupiny Plaid Tongued Devils.

Související články 
 BSD

Externí odkazy 
 
 www.OpenBSD.org – Oficiální stránky projektu 
 www.Undeadly.org – Blog projektu 
 OpenBSD 101 
 OpenBSD MP3 jednodisketový přehrávač a i router  
 Theo's – Osobní stránky zakladatele a hlavního vývojáře projektu 
 BSDAnywhere – Live distribuce OpenBSD 
 OpenBSD songy – Texty písní vydaných k release

 
BSD
Software pod licencí BSD
Planckův vyzařovací zákon

Planckův vyzařovací zákon vyjadřuje závislost spektrální hustoty intenzity záření absolutně černého tělesa na (úhlové) frekvenci ω.

kde
 je úhlová frekvence záření,
 je intenzita záření,
 je teplota absolutně černého tělesa,
 je redukovaná Planckova konstanta,
 je rychlost světla ve vakuu a
 Boltzmannova konstanta.

Tuto formuli odhadl v srpnu roku 1900 zakladatel kvantové fyziky Max Planck a o rok později přišel i na způsob, jakým se dá odvodit, za což byl později oceněn Nobelovou cenou.

Záření absolutně černého tělesa bylo dlouho velkou fyzikální záhadou. Z pohledu klasické fyziky totiž hrozila tzv. ultrafialová katastrofa, která předpovídala, že každé těleso musí zářit i na velmi krátkých vlnových délkách, což se nepozorovalo. Naopak z měření vyplývalo, že ačkoli intenzita záření v závislosti na jeho frekvenci pro nízké frekvence roste s druhou mocninou (v tomto případě ), tak pro vyšší frekvence intenzita exponenciálně klesá. Max Planck zjistil, že když je světelná energie vyzařována jen v určitých balíčcích – kvantech, a nikoliv spojitě, může pozorovanou závislost odvodit. On sám ale považoval kvanta za pouhý matematický obrat, který ho přivedl k výsledku v souladu s experimentem. Správný význam dal kvantům až roku 1905 Albert Einstein, který Planckovu myšlenku rozvinul a prohlásil, že světlo samotné jsou kvanta, díky čemuž vysvětlil fotoelektrický jev. Einstein tak přispěl k pochopení duální podstaty světla, které zdánlivě v rozporu vykazuje současně vlnové i částicové vlastnosti.

Planckův vyzařovací zákon je speciálním případem Bose-Einsteinova rozdělení pro fotony.

Poloha maxima závislosti, kterou popisuje Planckův zákon, je dána Wienovým posunovacím zákonem. Celkovou vyzářenou energii za jednotku času z jednotkové plochy absolutně černého tělesa vyjadřuje Stefanův–Boltzmannův zákon. Tyto starší zákony lze odvodit z Planckova zákona snadno derivováním a integrováním.

Související články 
 Boseho-Einsteinovo rozdělení
 absolutně černé těleso
 Wienův posunovací zákon
 Stefanův–Boltzmannův zákon

Externí odkazy 
 Aldebaran.cz

Kvantová fyzika
Fyzikální zákony
Elektromagnetické záření
Světlo
Source Mage

Source Mage (někdy psáno také SourceMage) je speciální distribuce Linuxu. Neexistují v ní žádné předkompilované balíčky, ale pouze tzv. kouzla (spell), která se postarají o instalaci programu z internetu. Kouzla umožňují také vytváření závislosti.

Výhody 

 Optimalizace pro architekturu uživatelova počítače (u programů, které jsou dostupné ve zdrojové formě)
 Přehled o nainstalovaném softwaru
 Snadné vytvoření nových kouzel a jejich udržování (většinou stačí v kouzlu přepsat číslo verze a kontrolní součet)

Nevýhody 

 Potřeba připojení k internetu (instalační CD obsahuje pouze minimum)
 Dlouhé doby kompilace (zvláště u větších programů nebo pomalejších strojů)
 Obtížnější nastavení
 Malá komunita (zatím)

Odkazy

Související články 
 Seznam distribucí Linuxu

Externí odkazy 
 http://www.sourcemage.org – Domovská stránka Sourcemage
 irc://irc.freenode.org/#sourcemage – IRC kanál o Sourcemage
 Články na Root.cz

Linuxové distribuce
Teorie vyčíslitelnosti

Teorie vyčíslitelnosti je obor na pomezí matematiky a informatiky, který zkoumá otázky algoritmické řešitelnosti problémů. Vytváří teoretický základ a zkoumá možnosti a hranice využití algoritmicky pracujících postupů, což se v praxi uplatňuje především na počítačové programy. Pod pojmem algoritmu se běžně rozumí mechanizovaný postup, který lze realizovat třeba na Turingově stroji. Významnou roli ve filozofickém podložení teorie vyčíslitelnosti hraje Churchova–Turingova teze, podle níž jsou všechny „rozumné“ výpočetní modely ekvivalentní Turingově stroji.

Pro teoretický popis pojmu algoritmu se využívá množství výpočetních modelů – například Turingův stroj, částečně rekurzivní funkce, RAM stroj a Lambda kalkul (nebo kombinatorická logika).

Zajímavé výsledky 
 Nelze zkonstruovat algoritmus, který by pro obecný program ověřil konečnost jeho běhu (tzv. problém zastavení).

Zajímavé hypotézy/teze 
 Ke každému (intuitivně představitelnému) algoritmu existuje ekvivalentní Turingův stroj (tzv. Churchova–Turingova teze).
Tato teze se snaží spojit intuitivní pojem algoritmu s matematickou definicí Turingova stroje. Spojuje tak filozofický a matematický svět, a proto ze své podstaty není matematickým tvrzením.

Literatura

Související články 
 Chomského hierarchie
 Gödelovy věty o neúplnosti
 Intuicionistická logika

Externí odkazy 
 

 Teorie vyčíslitelnosti
Diskrétní matematika
Knihovna

Knihovna může označovat: 

 knihovna (nábytek) – nábytek k ukládání knih 
 sbírka knih - domácí knihovna
 nakladatelská edice např. Knihovna klasiků
 knihovna (instituce) – instituce k uchování knih, např. veřejná knihovna
 knihovna (programování) – v počítačové terminologii označení pro zdrojový nebo binární soubor, který se připojuje k programu
 knihovna (místnost) – místnost (např. na zámku) k ukládání knih 
 Knihovna (biologie) – sbírka fragmentů DNA vzniklá při klonováním DNA, která je uchovávána a množena s pomocí mikroorganismů

Externí odkazy
Promile

Promile (‰) je jedna desetina procenta, tzn. jiný název pro jednu tisícinu (celku). Název promile pochází z latinského pro mille = na tisíc. Promile se používají o něco méně často než procenta; pravidla jejich používání a označování jsou obdobná jako u procent.

Promile se označují symbolem ‰, což je symbol procenta (%) s dalším kroužkem na konci. Podle mnemotechnické pomůcky tři stylizované nuly v symbolu promile označují tři nuly v číslici 1000. Historicky však „nuly“ v označení procenta pocházejí z písmen zjednodušeně psaného termínu „pro cento“.

Příklady použití 
 2 ‰ alkoholu v krvi – v každém kilogramu krve daného člověka jsou rozpuštěny dva gramy (dvě tisíciny kilogramu) alkoholu.
 7 ‰ novorozenců… – na každých tisíc novorozenců připadá sedm takových, že…
 stoupání trati 20 ‰ – na každém kilometru horizontálně překonané vzdálenosti trať nastoupá dvacet výškových metrů (dvacet tisícin kilometru).

Odkazy

Související články 
 Karát
 Procento
 Bazický bod
 Parts per million

Externí odkazy 
 
 

Bezrozměrné jednotky
Popisná statistika
ISO 9660

ISO 9660 je standard popisující způsob uložení souborů na CD nebo DVD. Rovněž se tak nazývá souborový systém, který vznikne uložením souborů podle této normy (přesněji, nazývá se iso9660). Od většiny ostatních souborových systémů se liší tím, že do něj nelze přidávat soubory – musí se vytvořit rovnou se všemi soubory, co v něm jsou. Vzhledem k tomu, že na CD-R lze zapisovat jen jednou a CD-RW má omezený počet přepisů, nevadí to.

Pro DVD-RAM, které lze už přepisovat dostatečně často, lze kromě ISO 9660 použít i souborový systém UDF, který přidávání umožňuje a je pro specifika DVD-RAM optimalizován; případně jakýkoli jiný souborový systém určený pro pevné disky (FAT, Ext2/3, XFS, …).

Původní ISO 9660 má mnoho omezení, například délka jména souboru je omezena na 31 znaků. Oficiálně těmito znaky mohou být pouze velká písmena, číslice a podtržítko; většina operačních systémů ovšem přečte téměř komplet ASCII.

Windows implementují rozšíření zvané Joliet, umožňující delší jména v Unicode. Linux kromě podpory Joliet podporuje také složitější rozšíření zvané Rock Ridge, případně HFS. Tato rozšíření kromě delších jmen souborů podporují i práva, symbolické linky a další speciální typy souborů (zařízení, socket, pipe). V jednom souborovém systému může být více těchto rozšíření současně (soubory jsou pochopitelně sdíleny), operační systém si může zvolit dle svých možností, které z nich použije. Navíc každé rozšíření může obsahovat jiné odkazy na původní názvy v ISO 9660. Tímto jednoduchým trikem je možné skrýt soubory, které jsou pro daný operační systém nepodstatné nebo nežádoucí.

Dalším rozšířením je El Torito, které umožňuje z CD bootovat.

Souborové systémy
9660
N

N je 14. písmeno latinské abecedy.

 N obecně značí ne, popř. negativní.
 V biochemii je N označení pro aminokyselinu asparagin.
 V genetice je n (popř. 2n) označení pro počet chromozomových sad (ploidii) v buňce.
 Ve fyzice je n označení pro neutron.
 V gramatice
 n je označení pro střední rod (neutrum).
 n je označení pro podstatné jméno (z latinského nomen).
 V chemii
  N je značka dusíku
 n- je zastaralá názvoslovná předpona označující „normální“ (nerozvětvený) alkan
 V matematice
 ℕ je označení množiny přirozených čísel.
 n je typické označení pro nějaký počet (dané přirozené číslo).
 N je mezinárodní poznávací značka Norska.
 V radiokomunikaci je N jeden z prefixů volacích znaků pro USA.
 V soustavě SI
 N je značka jednotky síly newton.
 n je značka předpony soustavy SI pro 10−9, nano.
 n je značka fyzikální veličiny Látkové množství.
 Ve vojenské terminologii je N (November) označení pro časové pásmo UTC−01:00.

Reference

Externí odkazy
Intuicionistická logika

Intuicionistická logika je druh logiky, který nepoužívá princip vyloučeného třetího. Pravdivostní hodnoty 0 a 1 v ní znamenají „není možno zkonstruovat“ a „je možno zkonstruovat“. Na rozdíl od běžné (například aristotelské) logiky neplatí princip negace negace. Například implikace:
Něco nemůže neexistovat ⇒ musí to existovat
v intuicionistické logice obecně neplatí.

Taková implikace je použita například při důkazu věty z matematické analýzy, podle níž z každé omezené posloupnosti lze vybrat konvergentní podposloupnost. Nemožnost takového výběru lze snadno dovést do sporu. Z hlediska intuicionistické logiky je ale takový důkaz chybný, protože nedává obecný návod ke konstrukci limity takové posloupnosti v konečném počtu kroků.

Intuicionistická logika úzce souvisí s teorií vyčíslitelnosti. Pravdivost v intuicionistické logice lze ztotožnit s algoritmickou řešitelností.

Sémantiku intuicionistické logiky zachycuje Heytingova algebra.

Odkazy

Související články 

 Brouwerova–Heytingova–Kolmogorovova interpretace
 Heytingova algebra

Konstruktivismus (matematika)
Epistemologie
Hilbertovy problémy

Seznam 23 takzvaných Hilbertových problémů předložil David Hilbert v roce 1900 ve své přednášce Problémy matematiky na 2. mezinárodním kongresu matematiků v Paříži. Tyto problémy představovaly největší tehdy nevyřešené matematické problémy. Velká část těchto problémů je již dnes vyřešena, přičemž jejich řešení významně ovlivnilo matematiku 20. století.

Seznam problémů

Související články 
 David Hilbert
 Problémy tisíciletí

Externí odkazy 
 

 
Matematické problémy
Kolejová doprava

Kolejová doprava je druhem drážní dopravy, obvykle pozemní nebo podzemní. Využívá koleje (obyčejně sestavené ze dvou kolejnic), které vedou kolejová vozidla po pevné dráze.

Druhy 
Převažujícím druhem kolejové dopravy je železniční doprava.

Dalšími druhy kolejové dopravy jsou metro (v Česku je od roku 1994 kategorizováno jako speciální železniční dráha) a tramvajová doprava. Tyto druhy dopravy většinou bývají součástí městské hromadné dopravy.

Dalšími druhy jsou pozemní lanovky, průmyslové železnice například v dolech a lomech, případně kolejové mechanismy strojů a zařízení (např. pro pohyb jeřábu nebo pracovní plošiny).

Další druhy podle pojezdu 
Kromě nejobvyklejšího systému ocelového dvojkolí na ocelových kolejnicích existují i další druhy:
 systémy s vlaky na gumových kolech, mj. i na pneumatikách (letiště Frankfurt)
 na vzduchovém polštáři (Aérotrain) nebo
 jednokolejnicové systémy (monorail).
 Na magnetických drahách maglev jsou vlaky nad kolejí drženy magnetickým polem.

Další druhy podle pohonu 
Pohony kolejových vozidel byly a jsou využity všechny možné technologicky známé a dostupné:
klasické
 parní na uhlí, dieselové, elektrické na pantograf, diesel-elektrické.

zvláštní či experimentální
 zubačky,
 s proudovými motory, solárně-elektrické, solárně-tepelné.
 s tlakovými nádobami na stlačený vzduch.

s pohonem mimo drážní vozidlo
 lanovky se strojovnou a motorem: parním, spalovacím, elektrickým;
 lanovky gravitační, brzdné: s vodními cisternami.
 s tlakovaným tunelem: alternativní podzemka v Londýně (už v 19. století),
 s podtlakovým tunelem: Elon Musk tube.

Výhody a nevýhody 
Hlavní výhodou kolejové dopravy oproti silniční dopravě je vysoká energetická účinnost, neboť kola mají při pohybu na kolejích nízký valivý odpor.

Nevýhodou naopak je nutnost náročnější infrastruktury (kolejového svršku a spodku) a vázanost dopravy pouze na tuto infrastrukturu.

Externí odkazy 
 

Drážní doprava
Železniční doprava

Železniční doprava je kolejová doprava provozovaná na železniční dráze. Obvykle ji vykonává železniční společnost.

Proti silniční dopravě se kolejová doprava vyznačuje relativně nízkou spotřebou energie na tunokilometr. Je to dáno nízkým valivým odporem soustavy kolo – kolejnice.

Rozdíl mezi silniční a železniční dopravou je také v tom, že na železnici je pohyb zásadně zakázán a povoluje se, naopak v silniční dopravě je pohyb vždy povolen a pouze v nezbytných případech se omezuje, případně zakazuje.

Železniční dopravu dělíme na nákladní a osobní. Byť s rozvojem silniční a letecké dopravy ve druhé polovině dvacátého století význam upadl, je železnice stále významným a prakticky nenahraditelným přepravcem velkých objemů materiálů (například).

Související články 
 Železnice
 Železniční doprava v Česku
 Tramvajová doprava
 Trolejbusová doprava
 Silniční doprava

Externí odkazy 
 

 
Drážní doprava
1045



Narození 
 ? – Gejza I. Uherský, uherský král († 25. dubna 1077)
 ? – Chuang Tching-ťien, čínský kaligraf a básník († 1105)
 ? – Kosmas, první český kronikář.

Úmrtí 
 9. října – Vintíř, šumavský poustevník (* asi 955)

Hlavy států 
 České knížectví – Břetislav I.
 Papež – Benedikt IX.
 Svatá říše římská – Jindřich III. Černý
 Anglické království – Eduard III. Vyznavač
 Aragonské království – Ramiro I. Aragonský
 Barcelonské hrabství – Ramon Berenguer I. Starý
 Burgundské království – Rudolf III.
 Byzantská říše – Konstantin IX. Monomachos
 Dánské království – Magnus I. Dobrý
 Francouzské království – Jindřich I.
 Kyjevská Rus – Jaroslav Moudrý
 Kastilské království – Ferdinand I. Veliký
 Leonské království – Ferdinand I. Veliký
 Navarrské království – García V. Sánchez
 Norské království – Magnus I. Dobrý + Harald III. Hardrada
 Polské knížectví – Kazimír I. Obnovitel
 Skotské království – Macbeth I.
 Švédské království – Jakob Anund
 Uherské království – Petr Orseolo

Externí odkazy 
 

 
11. století
1125



Události 
 únor – Přemyslovec Soběslav se vrátil do Čech a byl uznán Vladislavem I. za jeho nástupce.
 12. dubna – Smrt Vladislava I., nástup Soběslava I., konec druhé krize přemyslovského státu.
 říjen – Soběslav vytáhl na Moravu a uspořádal zdejší úděly, Brněnsko svěřeno Vratislavovi na úkor Oty Olomouckého.
 říjen – úmrtí Kosmy a tím i konec líčení Kosmovy kroniky, nejvýznamnějšího díla raných českých dějin
 listopad – Ota Olomoucký uplatil Lothara III. Saského a přesvědčil ho k tažení do Čech.
 založen nejstarší ženský cisterciácký klášter v Tart
 v Krakově velký požár, shořelo téměř celé město. První historicky zdokumentovaný požár tohoto města
 zima 1125/1126 je uváděna jako obzvlášť krutá, zamrzla řeka Pád v severní Itálii

Vědy a umění 
 první doložený vodní mlýn na českém území v Úněticích

Narození 
 ? – Matilda Savojská, první portugalská královna († 4. listopadu 1157)
 ? – Otakar III. Štýrský, markrabě štýrský († 31. prosince 1164)
 ? – Michael Glykas, byzantský historik, teolog, matematik, astronom a básník († 1204)

Úmrtí 
Česko
 12. dubna – Vladislav I., český kníže (* před rokem 1089)
27. září – Richenza z Bergu, česká kněžna (* asi 1095) 
 21. října – Kosmas, český kronikář (* asi 1045)

Svět
 19. května – Vladimír II. Monomach, veliký kníže kyjevský (* 1053)
 23. května – Jindřich V. Sálský, císař Svaté říše římské (* 8. ledna 1086)
 27. září – Richenza z Bergu, česká kněžna jako manželka Vladislava I. (* asi 1095)
 ? – David IV., gruzínský král z rodu Bagrationů (* ? 1073)

Hlavy států 
 České knížectví – Vladislav I. – Soběslav I.
 Svatá říše římská – Jindřich V. – Lothar III.
 Papež – Honorius II.
 Anglické království – Jindřich I. Anglický
 Francouzské království – Ludvík VI. Francouzský
 Polské knížectví – Boleslav III. Křivoústý
 Uherské království – Štěpán II. Uherský
 Byzantská říše – Jan II. Komnenos

Externí odkazy 
 

 
12. století
Poseidón

Poseidón (řecky Ποσειδῶν) je starořeckým bohem moře a vodního živlu. Je to syn Kronův a Rheiin, ale hned po narození byl svým otcem pozřen stejně jako jeho bratři a sestry, kromě nejmladšího Dia, který když dospěl, donutil otce všechny děti vyvrhnout.

Poseidón dostal od Telchinů trojzubec (někdy nesprávně uváděno od Kyklopů), který se stal jeho nástrojem a zbraní, pomáhá mu k rozpoutání bouří a zemětřesení. Při dělení světa mezi tři Kronovy syny mu připadla mořská říše.

Poseidónovou manželkou je Amfitríta, ale zaplétá se postupně s mnoha jinými ženami, jak bohyněmi, tak smrtelnicemi, a má s nimi nesčetné potomky. Poseidón je otcem mnoha řeckých héroů a mytickým předkem četných královských rodů.

Staří Řekové obětovali Poseidónovi býka a koně, protože tato pozemská zvířata symbolizovala dravost, násilí, ale také plodivou sílu.

Římané ztotožnili Poseidóna s bohem Neptunem.

Nejvýznamnějším Poseidónovým kultovním místem byl Korint. Na jeho počest se konaly každý druhý rok Istmické hry.

Odkazy

Literatura

Externí odkazy 
 

Olympští bohové
Osobnosti na řeckých bankovkách
Řečtí mořští bohové
Doména

Slovo doména může znamenat:
 oblast zájmu, působiště, hlavní obor působnosti (aplikační doména atd.)
 fyzická oblast stejné magnetizace (elektromagnetické polarizace) ve feromagnetiku (feroelektriku) – praktické využití například v datových médií na principu magnetického záznamu a čtení. 
 Internetová doména
 Doména Windows – logická skupina počítačů sdílející společnou centrální adresářovou databázi (předchůdce Active Directory)
 Řadič domény – server zodpovědný za autentizaci uživatelů v Doméně Windows
 Primární řadič domény – hlavní řadič Domény Windows
 Záložní řadič domény – záložní řadič Domény Windows
 Doména (biologie) – biologická taxonomická jednotka 
 Doména (protein) – část proteinu

Externí odkazy