Beniatjar

Beniatjar és un municipi del País Valencià, situat a la comarca de la Vall d'Albaida.

Geografia 
Està situat en la vessant nord de la Serra del Benicadell, al sud de la Vall d'Albaida. El terme, que té una extensió de 114 km², és allargat de nord a sud; el sector nord és suaument ondat, mentre que pel sud està limitat pel Benicadell. El riu de Micena circula d'est a oest, per tot el límit nord; li afluïx el barranc de Beniatjar, que fa de límit per l'oest.

De la població ix un sender de petit recorregut, el PR-CV 213, que conduïx fins a l'emblemàtic cim del Benicadell (1.104 m).

Al poble es conserva una monumental olivera centenària.

Clima 
El clima és continental; els vents més freqüents són el ponent i llevant. Les pluges les porta el de llevant, generalment de la tardor a la primavera. En els alts de la serra del Benicadell sol nevar al gener i febrer.

Accessos 
Des de València, s'accedix a Beniatjar a través de l'A-7. Cal enllaçar amb la CV-40 i accedir a la CV-60, per a finalitzar en la CV-611.

Municipis limítrofs 
El terme municipal de Beniatjar limita amb les següents localitats: Castelló de Rugat, Otos, la Pobla del Duc, el Ràfol de Salem, Salem (Vall d'Albaida), totes de la Vall d'Albaida; i Beniarrés i Gaianes, de la comarca del Comtat.

Història 
Tot i que s'hi ha trobat restes de la cultura del Bronze, l'origen de Beniatjar és una alqueria musulmana, que fou conquerida per Jaume I i concedida a Pau de Tarazona el 1258. De població morisca, comptava l'any de l'expulsió (1609) amb cent famílies. Erigida en baronia, va pertànyer primer al ducat de Villahermosa i després al marquesat de Milà. Conjuntament amb Otos, formà una rectoria de moriscos que depengué eclesiàsticament del Ràfol de Salem fins a l'any 1535; nogensmenys no serà fins a 1574, quan es convertí en parròquia independent.

Economia 
L'economia es basa en l'agricultura, organitzada en camps abancalats en els contraforts de la serra. En la muntanya hi ha una extensa zona de pineda i muntanya baixa. Predominen els cultius de secà com la vinya, arbres fruiters i l'olivera. Així mateix, aprofitant l'aigua de diverses fonts mitjançant basses, es cultiven creïlles i hortalisses.

Demografia

Monuments d'interés 

 Església parroquial de Nostra senyora de l'Encarnació. Té dos taulells atribuïts a Joan de Joanes.
 Castell de Carbonera. D'origen musulmà, reconstruït en 1091 pel Cid i utilitzat posteriorment per Al-Azraq. Absolutament abandonat i pràcticament desaparegut.
 Pont dels Moros. Antic pont de pedra situat en la carretera cap a Otos. Malgrat el seu nom no es coneix el seu origen.
 Les Planisses. Típica casa rural utilitzada com a observatori forestal i meteorològic.
 Nevera del Benicadell. Antiga nevera en bon estat de conservació, però no de manteniment.
 Coves rupestres. Antigues coves amb restes de pintures esquemàtiques, pròpies de l'edat del bronze. Sense protecció administrativa i de difícil accés.

Alcaldia 
Des de 2015 l'alcalde de Beniatjar és Francisco Giner Monzó del Partit Popular (PP).

Festes locals 
 Festes patronals. Se celebren durant l'últim cap de setmana d'agost (dimecres a dissabte), en honor de Sant Roc, Divina Aurora i el Santíssim Crist del Consol, als quals es dediquen diverses processons. A més, es realitzen diverses activitats per a dinamitzar al poble, i els últims quatre dies a la nit es realitza una revetla.
 Altres festes d'interès cultural: Septenari i Festa a la Verge dels Dolors (setmana anterior al divendres de Passió), festa a Nostra Senyora de l'Encarnació, titular de la parròquia (25 de març); Nostra Senyora de l'Assumpció (15 d'agost); "Despertà", Diumenge de Resurrecció i dia de la Divina Aurora; "Salpassa", Dimarts/Dimecres Sant.

Notes

Referències

Enllaços externs 

 Ajuntament de Beniatjar * Institut Valencià d'Estadística  * Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat  * País Valencià, poble a poble, comarca a comarca de Paco González Ramírez, d'on s'ha extret informació amb el seu consentiment.

Municipis de la Vall d'Albaida