Karl Hermann Frank

Karl Hermann Frank (24. ledna 1898, Karlovy Vary – 22. května 1946, Praha) byl sudetoněmecký knihkupec, později prvorepublikový politik, člen Sudetendeutsche Partei (SdP) a aktivní nacista s hodností SS-Obergruppenführera. Po okupaci českých zemí a vytvoření Protektorátu Čechy a Morava působil jako státní tajemník Úřadu říšského protektora. V srpnu 1943 byl jmenován německým státním ministrem pro Protektorát Čechy a Morava. V roce 1946 byl na základě rozsudku českého soudu popraven za válečné zločiny – mj. za svoji roli ve vyhlazení obce Lidice.

Mládí 
Narodil se v Karlových Varech v tehdejším činžovním domě Toronto – dříve Školní ulice č. 603, nyní Kolmá č. 30. Odmala byl učen svým otcem, který podporoval politiku Georga von Schönerera nenávidět Čechy a Židy. V dětství při hře utrpěl vážné zranění pravého oka, které mu podle jeho slov (později zesílených nacistickou propagandou) měli údajně způsobit čeští spolužáci. O oko definitivně přišel v roce 1918, kdy muselo být nahrazeno skleněnou náhražkou. Po neúspěšném roce stráveném na Právnické fakultě Německé univerzity v Praze se na konci první světové války rozhodl vstoupit do rakousko-uherské armády, kam však nebyl přijat kvůli svému zranění oka.

Byl horlivým zastáncem Sudet a byl toho názoru, že by měly být začleněny do Německé říše. Proto vstoupil roku 1919 do Deutsche Nationalsozialistische Arbeiterpartei (Německá národně-socialistická dělnická strana). Vzhledem ke své profesi knihkupce – měl obchod s knihami nejprve v Lokti, poté v Karlových Varech – dodával nacistické propagandistické publikace i do některých obchodů s knihami. V roce 1935 se stal zástupcem Sudetoněmecké strany (SdP) a byl zvolen do Československého parlamentu.

Přicházeje reprezentovat nejradikálnější národní socialisty v SdP, stal se gauleiterem (vedoucím regionální pobočky NSDAP) v Sudetech, které Československo na základě Mnichovské dohody postoupilo Německu a kde byla ustavena území, jež se podle zákona „O opětovném sjednocení sudetoněmeckých území s Německou říší“ oficiálně stala 21. listopadu 1938 součástí nacistického Německa. Svým radikalismem si získal přízeň zejména Heinricha Himmlera, který ho ještě v listopadu téhož roku povýšil na SS-Brigadeführera.

Druhá světová válka 

Roku 1939 byl Frank povýšen na SS-Gruppenführera a zároveň byl jmenován velitelem policie a říšským sekretářem Protektorátu Čechy a Morava pod vedením říšského protektora Konstantina von Neuratha (v této funkci byl nazýván „krvavý pes Frank“). Jako státní sekretář a šéf policie rychle pochopil politiku krutosti, začal prosazovat zadržení ministerského předsedy Aloise Eliáše a tajně pracoval na zdiskreditování von Neuratha ve snaze získat funkci říšského protektora. Doufal v podporu Heinricha Himmlera, ale když byl Konstantin von Neurath v září roku 1941 de facto odvolán z funkce říšského protektora, nebyl jmenován. Místo něho byl zastupujícím říšským protektorem jmenován SS-Obergruppenführer Reinhard Heydrich. Ačkoli vztahy mezi ním a Heydrichem byly zpočátku napjaté, postupem času odložili vzájemné neshody stranou a navázali spolupráci.

Když po úspěšné operaci Anthropoid Reinhard Heydrich zemřel na následky zranění, vyhlásil Frank 27. května 1942 „civilní výjimečný stav“.
Poté však byl při povyšování opět přeskočen. Novým zastupujícím říšským protektorem se stal Kurt Daluege. Daluege s Frankem jako odplatu za Heydrichovu smrt vypálili české vesnice Lidice a Ležáky. Během Daluegeho vlády si Frank upevnil postavení do té míry, že přes následné jmenování Wilhelma Fricka říšským protektorem byl fakticky nejmocnějším úředníkem v protektorátu.

V srpnu roku 1943 byl jmenován německým státním ministrem pro Čechy a Moravu (Deutscher Staatsminister für das Protektorat) a byl povýšen do hodnosti SS-Obergruppenführer und General der Polizei v Praze; byl také jmenován generálem Waffen-SS.

Od 30. dubna do 5. května 1945, před Pražským povstáním, varoval v rozhlasovém proslovu, že jakékoli protiněmecké povstání utone v krvi. Když se rozšířily zprávy, že se spojenecké jednotky blíží k Praze, a obyvatelstvo vyšlo do ulic vítat vítěze, vydal zákaz vycházení a nařídil vojenským a policejním složkám, aby byl zastřelen každý, kdo poruší zákaz.

Když 5. května 1945 vypuklo Pražské povstání, zprvu si myslel, že situace není vážná. Nechal pouze posílit hlídky, ale vojsko nechal v kasárnách. Chtěl ustanovit přechodnou českou vládu, aby se zabránilo krveprolití, a zahájit jednání s Američany o kapitulaci. Z Terezínského vězení nechal přivézt několik významných vězňů (například Vladimíra Krajinu, Kamila Kroftu, Arnošta Heidricha, Jaroslava Kvapila a další). Všichni však účast v této vládě odmítli. Parlamentáře, které Frank poslal k Američanům, vzbouřenci zatkli.

Okolo 11 hodiny navštívil Franka stávající předseda vlády Richard Bienert a požádal jej o předání vlády. Snaha premiéra o vyhlášení Českomoravské republiky však ztroskotala, protože se před projednáváním textu ozvala z města střelba. Frank požádal Bienerta, aby rozhlasem vyzval všechny Pražany ke klidu a pořádku, která je k převzetí moci nezbytná.

Útěk na Západ a odsouzení k trestu smrti 
Časně ráno 9. května 1945 společně s rodinou uprchl z Prahy a vydal se směrem ke spojeneckým liniím. V Rokycanech však byl zadržen americkými vojsky a dopraven do německého Wiesbadenu, kde se podrobil výslechu. Poté byl předán československé justici, resp. Mimořádnému lidovému soudu v Praze. Od března do května 1946 byl souzen; byl shledán vinným z válečných zločinů a z vyhlazení obce Lidice. Jeho obhájcem byl JUDr. Kamill Resler, žalobu pak zastupoval JUDr. Jaroslav Drábek.

Rozsudek smrti mu přečetl v úterý 21. května 1946 soudce Vladimír Kozák, předseda Mimořádného lidového soudu. Byl odsouzen k trestu smrti oběšením ve středu 22. května 1946, tři hodiny po dokončení čtení zdůvodnění rozsudku a zamítnutí všech žádostí o milost byl na dvoře Pankrácké věznice před zraky 5000 občanů oběšen.

Jeho tělo je anonymně pohřbeno na Ďáblickém hřbitově v Praze.

Osobní život 
K. H. Frank byl dvakrát ženatý. Dne 21. ledna 1921 si vzal Annu Müllerovou (* 5. ledna 1899, Karlovy Vary); rozvedl se s ní 17. února 1940. Později téhož roku se Anna Müllerová opět provdala, a to za nástupce K. H. Franka ve funkci gauleitera Sudet SA-Brigadeführera Dr. Fritze Köllnera. Z manželství s Annou Müllerovou měl dva syny. Frank se znovu oženil 14. dubna 1940, vzal si Dr. Karolu Blaschekovou (* 13. srpna 1913, Most). Spolu měli tři děti: dcery Eddu (* 16. srpna 1941) a Holle (* 8. března 1944) a syna Wolfa-Dietricha (* 20. srpna 1942). Po válce byla Karola Blascheková zadržena, odvezena do Sovětského svazu a odsouzena k deseti letům vězení. Roku 1956 byla propuštěna a v NSR se vrátila ke svému povolání. Podařilo se jí také nalézt děti, které vyrůstaly v nových rodinách pod novými jmény.

Shrnutí vojenské kariéry

Data povýšení 
  SS-Brigadeführer – 1. listopad 1938
  SS-Gruppenführer und Generalleutnant der Polizei – 9. listopad 1939
  SS-Obergruppenführer und General der Waffen-SS und Polizei – 21. červen 1943

Významná vyznamenání 
  Rytířský kříž válečného záslužného kříže bez mečů – 1. květen 1945
  Válečný záslužný kříž I. třídy s meči
  Válečný záslužný kříž II. třídy s meči
  Velkokříž slovenského vítězného kříže – březen 1943
  Zlatý stranický odznak
  Sudetská pamětní medaile se sponou Pražský hrad
  Medaile za Anschluss
 Zlatý odznak Hitlerjugend s dubovými listy
  Služební vyznamenání NSDAP ve stříbře
  Čestný kord Reichsführera SS
  Čestný prýmek starého bojovníka
 Záslužný kříž péče o německý národ II. třídy
  Totenkopfring
 Župní odznak Sudet
 Výkonnostní gymnastický odznak 
 Královský řád koruny (Prusko) 1. třídy (osmicípá náprsní hvězda)

Film 
 Semena nenávisti – normalizační dokumentární film o K. H. Frankovi (režie Drahoslav Holub) (1979)
 Jednooký vrah: K. H. Frank – pořad z cyklu Historie.cs. Dostupné online (2016)
 Ex offo – hraný film České televize z roku 1998 s V. Preissem o procesu s K. H. Frankem

Reference

Literatura 
 FRANK, Karl Hermann. Zpověď : podle vlastních výpovědí v době vazby u Krajského soudu trestního v Praze na Pankráci. [2. vyd.], v nakl. T & M 1. vyd. Praha: Toužimský & Moravec, 2016, s. 384. .
 FRANK, Karl Hermann. Zpověď K. H. Franka : podle vlastních výpovědí v době vazby u krajského soudu trestního na Pankráci s úvodem Karla Vykusy. V Praze: Cíl, 1946. 191 s.
 UHLÍŘ, Jan Boris. Karl H. Frank 1939–1946. Obrazový životopis kata českého národa.  Ottovo nakladatelství, Praha 2016

Externí odkazy 
 
 
 
 Jednooký vrah: K. H. Frank. Pořad z cyklu Historie.cs. Dostupné online (2016).
 Reportáž Československého filmového týdeníku 1946 o procesu s K. H. Frankem. Ke zhlédnutí v pořadu Lidové soudy a popravy. Dostupné online, čas 14:18–14:52.
 Frankova přednáška o českých dějinách z 24. června 1941
 Karl Hermann Frank – video z cyklu České televize Historický magazín
 Poprava K. H. Franka
 Archivní zvukový záznam rozhlasové reportáže z předávání K. H. Franka do rukou československé justice (7. 8. 1945)

Členové Sudetoněmecké strany
Členové Německé národně socialistické strany dělnické
Českoslovenští politici německé národnosti
Poslanci československého Národního shromáždění
Osobnosti druhé světové války
Příslušníci Waffen-SS
Příslušníci SS
Němečtí generálové
Nacisté
Představitelé Protektorátu Čechy a Morava
Sudetští Němci
Němečtí váleční zločinci
Nositelé Sudetské pamětní medaile
Nositelé Zlatého stranického odznaku NSDAP
Nositelé Medaile za Anschluss
Nositelé Válečného záslužného kříže (Německo)
Němci odsouzení k trestu smrti
Narození v roce 1898
Narození 24. ledna
Narození v Karlových Varech
Úmrtí v roce 1946
Úmrtí 22. května
Úmrtí v pankrácké věznici
Popravení oběšením
Pohřbení na Ďáblickém hřbitově
Muži