Ladislav Quis

Ladislav Quis (7. února 1846 Čáslav – 1. září 1913 Černošice) byl
český spisovatel, básník, právník, novinář, překladatel, literární historik a kritik, představitel skupiny ruchovců.

Život 
Pocházel z rodiny čáslavského městského lékaře Ignáce Quise a jeho manželky Veroniky, rozené Matiegkové. Studoval nejprve na Akademickém gymnáziu v Praze a od roku 1863 na gymnáziu v Táboře (v době působení známého vlastence, pedagoga-ředitele Václava Křížka). Po maturitě Quis pokračoval studiem práv na Karlově univerzitě v Praze a celé studium zakončil roku 1874 doktorátem.

V roce 1872 nastoupil jako redaktor do Slovanu (za nemocného Karla Sabinu), kde psal především literární články a fejetony. Brzy odešel do Národních listů. Zároveň od roku 1874 pracoval jako praktikant u c. a k. zemského trestního soudu a oženil se s Kamilou Bohutínskou a v roce 1878 se manželům Quisovým narodila dcera Kamila. Jelikož se u Quise projevila oční choroba, byl nucen zanechat novinářské práce. 

Od roku 1881 byl advokátem v Čáslavi a od roku 1884 v Přelouči, kde se usadil. Manželé Quisovi se později rozešli a žena s dcerou se odstěhovaly do Prahy. Ve veřejné sféře městského života se JUDr. Ladislav Quis těšil velmi dobré pověsti a úctě, zasloužil se mj. o realizaci stavby místního evangelického novorenesančního chrámu s elegantní věží (1905) a vedle stojící fary. Místní nadšenci založili ve městě již v roce 1902 muzeum, byli to vesměs významní lidé tehdejší doby – a mezi nimi i literát Ladislav Quis. Mimořádným členem České akademie věd a umění byl zvolen 30. listopadu 1901 (dopisujícím od 30. 11. 1895).

Dílo 
Již jako nadaný a aktivní žák Václava Křížka založil v táborském gymnáziu literární spolek Slavoj a vydával časopis Lužnice. Své první básně i povídky (1865) uveřejňoval v místním časopisu Tábor (první číslo časopisu Tábor bylo vydáno 30. dubna 1864 a potom vycházel až do roku 1941).

Ladislav Quis přispíval do mnoha novin a časopisů, např. Květy, Tábor, Lumír, Svoboda, Paleček, Humoristické listy. Podílel se na almanachu Ruch (I. a II.), Máj Umělecké Besedy a Almanachu českého studentstva.

Psal prózu a básně, překládal. Vydal básnické spisy a plnou korespondenci K. H. Borovského (22 sešitů, 1902–1903). Pro Knihovnu Ottovu opatřil vydání Čelakovského Ohlasů (1898) a Erbenovy Kytice (1901).

Poezie 
 Z Ruchu – básnická sbírka (1872), 2. vyd. 1887
 Hloupý Honza – veršovaný cyklus českých pohádek (1880)
 Ballady (1883); 2. vyd. 1898
 Třešně – veršovaná povídka (1884), 2. vyd. 1890
 Písničky (1887)
 Posvícenská mše (1900)
 Epigramy (1897)

Próza  
  Kniha vzpomínek (1902)
  Vzpomínky ze staré Prahy – výbor pořídili, k vydání připravili a vysvětlivkami opatřili Aleš Haman a Květoslava Neradová (1. vyd., Praha, Vyšehrad 1984)

Překlady 
 J. W. Goethe: Balady (1892), Ifigenie v Tauridě (1894)
 F. Schiller: Marie Stuartovna (1891)
 Staroskotské balady (přeložil a napsal úvod, Praha, naklad. Otto, 1900)
 A. V. Kolcov: Básně (1892)
 Heinrich Kleist: Rozbitý džbán (1910)

Odkazy

Reference

Externí odkazy

Literatura

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1815–1918

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 
 Ottův slovník naučný, sv. XX., str. 1085–1086
 

Čeští básníci
Básníci tvořící česky
Čeští spisovatelé
Spisovatelé píšící česky
Čeští literární historikové
Čeští literární kritici
Čeští novináři
Čeští právníci
Čeští publicisté
Fejetonisté
Ruchovci
Čeští překladatelé
Čeští překladatelé z angličtiny
Čeští překladatelé z němčiny
Čeští překladatelé z ruštiny
Překladatelé do češtiny
Absolventi Právnické fakulty Univerzity Karlovy
Pohřbení na Vyšehradě
Umělci z Čáslavi
Lidé z Prahy
Narození v Čáslavi
Narození 7. února
Narození v roce 1846
Úmrtí 1. září
Úmrtí v roce 1913
Muži
Úmrtí v Černošicích