alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Vakhtang V de Kartli

Vakhtang V (Shah Nawaz Khan II) era el fill gran de Bagrat II tercer príncep de Mukhrani i regent de Geòrgia i de la filla de Sidamoni, eristhavi de l'Aragvi. Fou rei de Kartli del 1658 al 1676.

Va rebre el títol de Bakhta Beg del xa de Pèrsia. Va succeir el seu cosí com a sisè Mukhrani-batoni (príncep de Mukhran) sota el nom de Vakhtang II, el 1648. Adoptat com a fill pel rei Rustam de Kartli va ser fet hereu el 1653. Nomenat djanisin (virrei) per decisió del xa de Pèrsia amb el títol de Shah Nawaz Khan el 1658. Fou coronat l'1 de gener de 1659.

Es va casar amb Rwadam (+1678), filla del noble Vakhtang-Orbel Qaplanishvili-Orbeliani, jutge de l'alta cort, que es va fer monja; i després amb Mariami, vídua del seu parent i pare adoptiu Rustam.

El 1660 Vakhtang va passar a l'Imerètia on el rei Alexandre acabava de morir i s'havia rebel·lat el gran senyor de Mingrèlia, Vameq Dadiani. Vakhtang el va derrotar i va col·locar al tron al seu propi fill Artxil de 14 anys. El mateix any la Kakhètia el va cridar per a ser rei i encara que no va ser coronat va tenir tot el poder. Només el Samtskhé, ocupat pels turcs, escapava al seu poder. El seu fill va ser proclamat rei de Kakhètia per ordre del xa el 1663. Però després li devia semblar que s'acumulava massa poder i el 1675 va fer venir a Irakli, net de Teymuraz, que vivia a la cort del tsar a Moscou. A Irakli el xa li va oferir el tron però es negà a fer-se musulmà.

L'any següent va morir Vakhtang (Shah Navaz I) quan ja havia estat cridat a la cort persa. Va morir a Khoscaro, Gandja, el setembre del 1676.

Referències 
 Genealogia

Prínceps de Mukhran
Reis de Kartli
Persones de Tbilissi
Morts a l'Azerbaidjan
Jordi XI de Kartli

Jordi XI de Kartli (Shah Nawaz Khan III), nascut després de 1648, segon fill de Vakhtang V de Kartli i de Rwadam, fou tres vegades rei de Kartli.

Va rebre el títol de Gurgín Khan de Sulayman I, el xa de Pèrsia abans de pujar al tron. Designat regent durant l'absència del pare, que estava a Pèrsia, període en què va rebre el títol de Shah Nawaz Khan el 10 de gener de 1676. Va succeir al seu pare el setembre de 1676 per decisió del xa. Irakli, el fill gran i hereu del difunt rei Vakhtang V, que era a Kakhètia, l'abandona i marxa cap a Imerètia i així el tron de Kartli va passar a Jordi XI, que era de religió musulmana i que regnà sota el nom de Shah Navaz III.

Però havent conspirat per revoltar-se i apoderar-se de la Kakhètia (1688) fou deposat i nomenat al seu lloc el seu germà gran Irakli (Nazar Ali Khan), que finalment havia accedit a convertir-se a l'islam.

Poc temps després els nobles es revoltaren i van cridar a Jordi XI que havia fugit a Ratxa junt amb el seu germà Artxil (1691). Jordi va fer submissió al xa i el van nomenar altre cop com a rei, però va ser deposat el 1695.

En esclatar la guerra entre la noblesa partidària d'un i altre, que va durar del 1691 al juliol del 1703 quan ambdós van decidir sotmetre's al que digués el xa, que va nomenar Jordi XI com a rei i a Irakli com a cap de l'exèrcit persa (kularaghassi) per lluitar a l'Afganistan. El fill gran d'Irakli fou enviat com a rei de Kakhètia. I Vakhtang (fill de Levan) nebot de Jordi XI, fou nomenat governador (djanichine, literalment substitut) de Kartli i després rei.

Va ser governador de Kerman del 1699 al 1703, i de Kandahar del 1703 al 1709, i Sipahsalar a l'exèrcit persa 1699 a 1709.

Es va casar dues vegades, la primera amb Tamara Davitishvili (+1683) i la segona amb Khwarashan Mekeliadze (+ 1695).

Fou assassinat per Mir Wais Ghalzai, prop de Kandahar, el 23 d'abril del 1709.

Referències

Bibliografia 

Conversos al cristianisme des de l'islam
Reis de Kartli
Persones de Tbilissi
Morts a l'Afganistan
Iranians
Irakli I de Kakheti

Irakli I (Nazar Ali Khan II), nascut el 1643, duia el nom de Nicolau i era fill de David, 5è príncep de Mukhran. Educat a Moscou i ambaixador davant el tsar del 1651 al 1652.

Retornà a Kakhètia i va intentar ocupar el poder el 1664 però el rei Artxil el va derrotar i va fugir a Rússia. Al segon intent es va proclamar rei de Kakhètia el 10 de gener de 1675. El xa el va cridar a Pèrsia i li va permetre establir-se a Esfahan. Va fer-se musulmà i va rebre el títol de Nazar Ali Khan el 1676.

Va ocupar el tron de Kartli el 1688 per decisió del xa de Pèrsia. Deposat el 1691 fou restaurat el 1695. Deposat un altre cop i enviat a Esfahan el 1703. Fou investit pel xa com a rei de Kakhètia i comandant de tropes imperials a Esfahan el maig del 1703. Casat amb Anna (+1716) que es va fer monja, i era filla de Shirmazan Irubakidze, príncep de Sacholokao. Va morir a Esfahan el 1710.

Referències 

Reis de Kartli
Persones de Tbilissi
Morts a Isfahan
Diplomàtics georgians
Kai Khusrau de Kartli

Kai Khusrau (Kaikhushru Khan), nascut l'1 de gener del 1674, era el fill gran de Levan de Kartli i de Thouta i va ser rei de Kartli del 1709 al 1711. enllaç a Darugha (Prefecte) d'Esfahan del 1700 al 1709, Naib Divanbegi (ajudant del senyor cap de Justícia) de Pèrsia 1703 a 1709, i Divanbegi (senyor cap de Justícia) el 1709. Succeí al seu pare el 1709 però mai va ser coronat, i va regnar absent alhora que exercia com a Sipahsalar a l'exèrcit persa de l'Afganistan. Es va casar amb Kethavan (Ekaterina Igorievna († 1730). Va morir en combat contra els ghalzai a Kandahar el 27 de setembre de 1711.

Referències 

Reis de Kartli
Persones de Tbilissi
Morts a l'Afganistan
Lleó de Kartli

Lleó (Shah Quli Khan), nascut després de 1658 i abans del 26 d'agost de 1660, era fill de Vakhtang V de Kartli i de Rwadam. Fou breument rei de Kartli el 1709. Fou general de l'exèrcit persa i comandant de les forces georgianes dins d'aquest exèrcit en la campanya contra els balutxi del 1698 al 1700; i Divanbegi (senyor cap de justícia) de Pèrsia del 1701 al 1709. Va rebre el títol de Shah Quli Khan del xa de Pèrsia el 1701. Lloctinent del seu pare a Geòrgia mentre estava absent 1703-1709, el va succeir el 1709. Es va casar amb Thouta Gurieli (+1678), filla de Kaikhushru II Gurieli de Gúria; i després amb Tinatina filla del príncep Jordi Panaskerteli-Avalishvili. Va morir a Esfahan el de 13 de juliol de 1709

Referències 

Reis de Kartli
Militars
Morts a Isfahan
Iesse de Kartli

Iesse o Ali Quli Khan (? - Tblisi, 1727) fou fill de Levan de Kartli i de la seva segona esposa Tinantin Abalishvili, Djanisin (Virrei) de Geòrgia pel xa de Pèrsia del setembre del 1704 al 1708, governador general de Kerman o Kerman 1708-1709 i 1709-1711, i mestre general d'ordenances de Pèrsia 1711-1714. Va rebre el títol d'Ali Quli Khan del xa el 1709.

El 1712 es va casar amb Mariami (morta el 1714,) filla d'Erasti Qaplanishvili-Orbeliani, Príncep de Kvemo-Sabaratiano. Després es va casar amb Eleni Bagrationi Begum (morta el 1745), que es va fer monja (era germana d'Irakli I de Kartli i Kakheti). Va tenir vuit fills legítims un dels quals fou el catholicos Antoni I de Geòrgia (1744-1755 i 1764-1788).

El xa li va concedir el regne de Kartli el 10 de març de 1714 essent coronat el 20 d'octubre de 1714. Aviat va demostrar que era poc competent per la seva addicció a l'alcohol. Fou deposat l'1 de juny de 1716 per la seva ineptitud, en obtenir el suport de la noblesa i mantenir la llei i l'ordre.

Va marxar de Kartli en arribar el nou rei, Bakar de Kartli el 17 de setembre de 1716 i es va retirar a Kakhètia.

Restaurat pels turcs el 1723, el soldà li va donar el títol de Mustafà Paixà o Mustafa Pasha (maig de 1723).

Bibliografia 
 D. M. Lang, Georgia and the Fall of the Safavi Dynasty, BSOAS 14, 1952
 D. M. Lang, The Last Years of the Georgian Monarchy, 1658-1832, New York, 1957

Enllaços externs 
 Genealogia

Reis de Kartli
Persones de Tbilissi
Morts a Tbilissi
Xida Kartli

Xida Kartli () que significa Kartli Interior és una regió de Geòrgia, situada al nord del Kartli entre el riu Mtkvari i les muntanyes del Caucas. La principal ciutat és Gori a la vora del riu. Té a l'oest les muntanyes Likhi i a l'est la Tutxètia i nord de Kakhètia.

Actualment és una de les regions administratives (mkhare) en què es divideix Geòrgia, que limita amb les regions de Mtskheta-Mtianeti a l'est, Kvemo Kartli al sud, Samtskhé-Djavakhètia al sud-oest, Imerètia a l'oest i Ratxa-Letxkhumi i Baixa Svanètia al nord-oest. Al nord limita amb la Federació Russa, a la República d'Ossètia del Nord. No obstant això, la meitat septentrional del mkhare no està sota el control efectiu de la República de Geòrgia, sinó que és un «territori ocupat» per la república d'Ossètia del Sud.

Subdivisió 
La regió es divideix en cinc municipalitats:
 Municipi de Gori (amb la ciutat de Gori que també és la capital de la regió), que inclou territoris ocupats per Ossètia del Sud
 Municipi de Kaspi
 Municipi de Kareli, que inclou territoris ocupats per Ossètia del Sud
 Municipi de Khashuri
 Municipi de Djava, íntegrament ocupat per Ossètia del Sud

Història 
El 1609 s'hi va produir un fet de molt de renom en la història de Geòrgia quan es va presentar un exèrcit turc a Trialètia que va intentar passar a Xida Kartli, on estava el rei Luarsab II de Kartli (al castell de Tskhirèthia), però enganyats pel monjo Thevdoré, el rei i el seu cap militar Giorgi Saakadze els van agafar per sorpresa i els van derrotar a Kvitxkhètia-Tatxiskari. Thevdoré va ser assassinat pels turcs: donà la seva vida per la salvació del país.

Vegeu també 

 Ossètia del Sud
 Guerra d'Ossètia del Sud
 Kartli

Regions de Geòrgia
Ksani

El Ksani és un riu de Geòrgia que desemboca al Kura o Mtkvari, a l'oest de Tblisi. La vall del Ksani formava un eristhavat governat per un eristhavi. El 1660 va esclatar la rebel·lió general dels georgians contra Pèrsia encapçalada per Bidzina Txolokachvili i l'eristhavi d'Aragvi, Zaal amb el seu fill Zurab; l'eristhavi de Ksani i el d'Elisvar, van ser el primers nobles importants a sumar-s'hi. El 1777 el rei va abolir l'eristhavat de Ksani.

Bibliografia 
 

Rius georgians de la conca del Kura
Aragvi

L'Aragvi és un riu de Geòrgia que baixa des de les muntanyes del Caucas i desemboca al Mtkvari, a la ciutat de Mtskhétha.

El 1394, Tamerlà va entrar a Geòrgia pel Samtskhé i va pujar per l'Aragvi cap a Dariali.

La regió formava un eristhavat governat per un eristhavi, Zurab Sidamoni, eristhavi de l'Aragvi, que va assassinar el rei Simó II de Kartli, el 1630. L'eristhavat va ser abolit el 1777 pel rei.

Referències 

Rius georgians de la conca del Kura
Klardjètia

Klardjètia (també Calarzene) fou una regió històrica del Regne de Geòrgia, al nord del Tao. És l'actual província d'Ardahan, a Turquia. Aquesta regió fou ocupada pels otomans cap al 1530 i fusionada amb Tao per a formar la Taoklardjètia i ja no va ser reconquerida pels georgians.

Vegeu també 
 Javakhètia

Referències 

Regions històriques de Geòrgia
Batalla d'Annual

La batalla d'Annual es va produir el 22 de juliol de 1921 durant la Guerra del Rif, entre les tropes colonials espanyoles que s'internaven a la regió i les tropes irregulars del líder Abd el-Krim, en el barranc que separa Igueriben i Annual, al Rif marroquí. En la historiografia espanyola és coneguda popularment com a Desastre d'Annual.

En la batalla, les tropes espanyoles van patir una gran desfeta contra les cabiles amazics, amb entre 8.000 i 14.000 soldats morts, segons les fonts, la majoria de lleva escollits entre qui no podia pagar la redempció, així com el mateix general Manuel Fernández Silvestre, que comandava els espanyols. Les operacions militars es van perllongar, després del desastre, arribant a posar en perill la mateixa ciutat de Melilla.

Les repercussions polítiques de la derrota foren intenses a la Península, on al descontentament popular que ja hi havia en contra de la Guerra del Rif, manifestat en l'àmbit polític i social, s'hi sumaren aleshores dures crítiques a l'exèrcit i a l'administració militar. S'obrí una investigació sobre el desastre que recaigué sobre el general Juan Picasso González i en l'àmbit polític, la derrota propicià la caiguda del Govern de Manuel Allendesalazar Muñoz i la formació del Govern d'Antoni Maura i Montaner.

Les conclusions de l'Expedient Picasso van ser demolidores: es va destapar el tràfic d'armes, les corrupteles, la covardia i incompetència de la majoria d'oficials massa acostumats a disparar contra civils desarmats. També va apuntar el rei com a inductor de l'atac suïcida, sense preparació i posant en evident risc les tropes espanyoles en base a la seva exaltació militarista.

El fet va causar una gran crisi política que erosionà la monarquia d'Alfons XIII i preparà el camí per al cop d'estat de Primo de Rivera (1923) i una dictadura que es perllongà set anys. Annual és, doncs, un episodi clau que condicionà decisivament la política espanyola de la primera meitat del . A banda dels desastres militars espanyols, la neteja ètnica de rifenys i el fracàs i decadència d'una política colonial nefasta, hi ha la qüestió espinosa de l'ús d’armes químiques i l'experimentació de bombardeigs amb iperita.

Referències

Bibliografia 
 Woolman, David S.: Rebels in the Rif: Abd el Krim and the Rif Rebellion, (1968).
 Pennell, Charles Richard: A Country with a Government and a Flag: The Rif War in Morocco, 1921-1926'' (1986).

Batalles d'Espanya
Annual
Esdeveniments del 1921
Guerra del Rif
Ossetes

Els ossetes o ossets (tots dos, mots epicens) són un poble del Caucas, descendents dels alans i al seu torn aquestos descendents d'escites i sàrmates.

Des del  els prínceps alans/ossetes (principat d'Alània) intervingueren en els afers de Geòrgia i així el príncep d'Ossètia Bakhatar va ajudar Nasr, un príncep bagràtida que tenia el suport romà d'Orient, en la lluita contra els seus cosins. Al segle X es va establir el cristianisme com a religió oficial.

El 1118 van quedar sotmesos pel rei David IV de Geòrgia. Giorgi III de Geòrgia estava casat amb Burdukhan Gurandukht, filla de Khuddan, rei dels ossetes. Cap al 1190 la reina Tamara de Geòrgia es va casar amb David Soslan, rei dels ossetes que va morir el 1207. Amb els mongols, a mitjan , els ossetes van esdevenir independents si bé una part va emigrar a Europa (principalment a Hongria, on es van barrejar amb la població) i una altra part a la Xina. Els que van restar al Caucas van quedar limitats a zones i valls de muntanya i van deixar la vida nòmada per esdevenir més sedentaris dins de l'estil caucàsic. Quan reapareixen a la història al  el nom d'alans ha estat oblidat i s'anomenen ossetes amb llengua pròpia (subdividida en dialecte iron i dialecte digor amb la variant tualleg).

El 1698 Artxil d'Imerètia, amb ajuda dels ossetes, va enderrocar el príncep Giorgi Gotxa. Al final del  la llengua digor va esdevenir literària escrita en caràcters aràbics; el iron s'escrivia en ciríl·lic·lic i el tualleg en caràcters georgians. El 1923 els tres dialectes van adoptar l'alfabet llatí fins al 1939 quan el digor fou abolit com a llengua literària i es va passar al iron escrit altre cop en ciríl·lic. El 1944 els digors foren deportats a l'Àsia Central com altres poblacions musulmanes del Caucas però el 1959 foren autoritzats a retornar.

En els temps de la Unió Soviètica el territori d'Ossètia va quedar dividit seguint la serralada del Caucas entre Ossètia del Nord, pertanyent a Rússia, i Ossètia del Sud, pertanyent a Geòrgia. Els ossetes totals el 1989 eren 598.000 dels quals 335.000 a Ossètia del Nord i 164.000 a Geòrgia dels quals 65.000 a Ossètia del sud. La minoria musulmana (ossetes digor) representava entre el 20 i el 30% de la població; la població cristiana (ossetes iron i tuallag) practicava també la poligàmia.

Referències 

 
Grups sàrmates
Osseta

{{Infotaula llengua
|nomnadiu= 'Ирон взаг, Iron ævzag|estats= Rússia, Geòrgia, Turquia
|regió= Caucas
|parlants= ~700,000
|iso1=os
|iso2=oss
|sil=oss
}}
Losseta o ossetEntrada osset al diccionari de l'Enciclopèdia Catalana (osseta: Ирон æвзаг, Iron ævzhag o Иронау, Ironau; ) és una llengua irànica parlada pels ossetes als estreps del Caucas, a la frontera entre Rússia i Geòrgia.

L'àrea pertanyent a Rússia és coneguda com a Ossètia del Nord - Alània (capital: Vladikavkaz), mentre que la que pertany a Geòrgia és anomenada Ossètia del Sud (capital: Tskhinvali). Els parlants de l'osseta són uns 500.000, el 60% dels quals viuen a Alània i un 15% a Ossètia del Sud.

L'osseta, juntament amb el persa tat i el talix, és una de les principals llengües iràniques del Caucas, amb una comunitat de parlants considerable. Prové de la llengua dels alans, que formaven part dels sàrmates, un poble nòmada. Es creu que és l'única llengua supervivent de les derivades de les llengües sàrmates.

 Dialectes 
Té dos dialectes principals: l'iron i el digor, el primer dels quals és el més parlat. L'osseta escrit es reconeix immediatament per l'ús de la lletra æ, que no es troba en cap més llengua de les que utilitzen l'alfabet ciríl·lic.

 Alfabet 
La forma literària de la llengua té 35 fonemes: 26 consonants, 7 vocals i 2 diftongs.

Alfabet ciríl·lic (des de 1937): А/а, Ӕ/ӕ, Б/б, В/в, Г/г, Гъ/гъ, Д/д, Дж/дж, Дз/дз, Е/е, Ё/ё, Ж/ж, З/з, И/и, Й/й, К/к, Къ/къ, Л/л, М/м, Н/н, О/о, П/п, Пъ/пъ, Р/р, С/с, Т/т, Тъ/тъ, У/у, Ф/ф, Х/х, Хъ/хъ, Ц/ц, Цъ/цъ, Ч/ч, Чъ/чъ, Ш/ш, Щ/щ, Ъ/ъ, Ы/ы, Ь/ь, Э/э, Ю/ю, Я/я.

Alfabet romà (1923-1937): A/a, Æ/æ, B/b, C/c, Č/č, D/d, E/e, F/f, G/g, H/h, I/i, J/j, K/k, L/l, M/m, N/n, O/o, P/p, Q/q, R/r, S/s, Š/š, T/t, U/u, 
V/v, X/x, Y/y, Z/z, Ž/ž

 Ús de la llengua 

El primer llibre imprès en osset aparegué el 1798. El primer diari, Iron Gazet, s'edità el 23 de juliol de 1906 a Vladikavkaz.

Mentre que l'osset és llengua oficial tant a la part septentrional com la meridional, juntament amb el rus, el seu ús es limita a publicar noves lleis en diaris ossets.
Hi ha dos diaris principals en osset: Ræstdzinad (Рæстдзинад, "Veritat") al Nord i Xurzærin (Хурзæрин, "Arc de Sant Martí") al sud. Alguns petits diaris de districtes escriuen en osset part dels articles. Hi ha una revista mensual Max dug (Мах дуг'', "La nostra era"), dedicat a la poesia i a la ficció literària.

L'osseta és ensenyat a les escoles secundàries i els nadius en llengua osseta poden rebre cursos de literatura osseta.

Vegeu també 
 Literatura osseta
 Rastdzinad

Referències

Bibliografia 
 Abaev, V.I. Ossetian Language and Folklore, USSR Academy of Sciences, Moscow-Leningrad, 1949 
 Lora Arys-Djanaieva. Parlons Ossète. Paris: L'Harmattan, 2004, .

Enllaços externs 

 Materials en anglès i francès
 Secció osseta del Rosetta Project
 Omniglot - Osset (Ирон æвзаг / Дигорон æвзаг)
 

Ossètia
Llengües iràniques
Llengües de Turquia
Llengües de Rússia
Llengües de Geòrgia
Llengües amenaçades d'Europa
Gran Liakhvi

El Gran Liakhvi (georgià: დიდი ლიახვი, Didi Liakhvi) és un riu del centre de Geòrgia que neix als vessants meridionals del Caucas i desaigua en el Mtkvari per la ciutat de Gori.

Referències 
 

Rius georgians de la conca del Kura
Aspindza

Aspindza és una ciutat de Geòrgia a la vora del riu Mtkvari

El 1770, durant la guerra entre Rússia i l'Imperi Otomà, un exèrcit rus va arribar a Geòrgia, sota el comandament de Gottlieb Heinrich Totleben. El rei de Kartli, Irakli, planejava ocupar Akhaltsikhé, a la regió del Samtskhé-Saatbago i va marxar amb els russos pel camí de Bordjomi. Però no van poder prendre Atskuri i el general rus va començar a dubtar i es va retirar. Irakli va continuar i va derrotar els turcs a Akhalkalaki i Khertvissi, i es va presentar a Aspindza. A la vora del Mtkvari el 20 d'abril de 1770 els georgians desferen als turcs. El rei no va poder aprofitar aquesta victòria al saber que Tottleben, que havia tornat a Tblisi, conspirava amb els thavadis (nobles) per fer submissió a Rússia. Irakli es va presentar a la capital i va expulsar a Tottleben que se'n va anar a Imerètia

Bibliografia 
 

Ciutats de Geòrgia
Likhi

Likhi són una cadena de muntanyes que divideixen Geòrgia en dues parts: occidental i Oriental. La part occidental fou anomenada successivament Còlquida, Egrissi, Lazika, Abkhàzia i Imerètia. La part oriental la formaven el Kartli i la Kakhètia.

Referències 

Serralades de Geòrgia
Kvemo Kartli

Kvemo Kartli ) és una regió de Geòrgia i una de les parts en què tradicionalment es divideix el Kartli: el Baix Kartli o Kartli Inferior, que en georgià es diu Kvemo Kartli. Està situat al sud del riu Mtkvari i fins a les planes de Loré. A l'est té també el Mtkvari i a l'oest la Djavakètia.

Actualment és una de les regions administratives (mkhare) en què es divideix Geòrgia. Limita al nord amb la regió-capital de Tbilissi, i amb les regions de Mtskheta-Mtianeti i Xida Kartli; a l'oest amb Samtskhé–Djavakhètia i a l'est amb Kakhètia. Al sud limita amb la República d'Armènia i al sud-est amb la de l'Azerbaidjan.

Per un curt període el regne de Kartli va ser reduït a aquesta regió i el xa de Pèrsia en va fer rei a David XI però va ser deposat el 1578 i va morir el 1579

Notes 

Regions de Geòrgia
Iori

El Iori és un riu de Geòrgia i de l'Azerbaidjan que marca la frontera occidental de la Kakhètia. Neix al Caucas, a la regió de la Tutxètia, i fa un llarg recorregut per desembocar al Mtkvari a la regió d'Herèthia o Herètia.

Referències 
 

Rius georgians de la conca del Kura
Rius de l'Azerbaidjan
Fronteres de Geòrgia
Fronteres de l'Azerbaidjan
Alazani

LAlazani (en georgià: ალაზანი, en àzeri: Qanıx) és un riu de Geòrgia i de l'Azerbaidjan que neix al Caucas, a la regió de la Tutxètia. És el principal afluent del Kura a l'est de Geòrgia, i flueix durant 351 quilòmetres. Part del seu recorregut forma la frontera entre Geòrgia i Azerbaidjan, abans de trobar-se amb el Kura al pantà de Mingəçevir.

El riu és probablement el mateix que el referit pels autors clàssics Estrabó i Plini com "Alazonius" o "Alazon", i també pot ser el riu Abas esmentat per Plutarc (Plut. Pomp. 35) i Cassi Dió (37.3) com a ubicació de la batalla dels Abas (65 aC).

Referències 

Rius georgians de la conca del Kura
Rius de l'Azerbaidjan
Fronteres de Geòrgia
Fronteres de l'Azerbaidjan
Algeti

L'Alghuèti o Algeti és un riu de Geòrgia.

El 1598 els georgians van iniciar la guerra contra els turcs i van atacar Gori, que fou capturada. Tblisi estava amenaçada i el sultà otomà va enviar un exèrcit que va acampar al riu Alghuèthi, prop de Nakhiduri. Els georgians van presentar combat i van ser derrotats; el rei de Kartli fou capturat i enviat a Istanbul carregat de cadenes.

Referències 

Rius georgians de la conca del Kura
Nakhiduri

Nakhiduri és una petita ciutat de Geòrgia en el districte de Bolnisi dins la regió Kvemo Kartli. Està situada en la conca del riu Kura.

Nakhiduri fou teatre de dues batalles de gran importància:

 1407 quan les tribus turcmanes establertes prop del país van començar a fer incursions, i el rei Giorgi VII de Geòrgia els va combatre però va morir a la batalla de Nakhiduri lliurada contra el tàrtars nòmades de Somkhètia.
 1598, quan els georgians van iniciar la guerra contra els turcs i van atacar Gori que fou capturada. Tblisi estava amenaçada i el sultà otomà va enviar un exèrcit que va acampar al riu Alghuèti, prop de Nakhiduri. Els georgians van presentar combat i van ser derrotats; el rei de Kartli fou capturat i enviat a Istanbul carregat de cadenes.

Referències 

Ciutats de Geòrgia
Somkhètia

Somkhètia és la regió sud de Kartli dins del Kvemo Kartli. El centre n'era la fortalesa de Samchvilde.

El 1110 el rei de Geòrgia conquerí la fortalesa turca de Samchvilde a la regió del Somkhèti, una de les que restaven dins Geòrgia, i els turcs van evacuar una part del Baix Kartli.

El 1407 la Somkhètia fou escenari de la batalla de Nakhiduri.

El 1619, el rei Simó II de Kartli, nomenat pels perses i de religió musulmana només va poder dominar aquesta regió i la veïna de Sabaratiano, i la capital Tblisi.

El 1748 el rei Teimuraz havia sortit cap a Pèrsia i a Tblisi es va revoltar Abdullah Beg, fill de Iesse i nebot de Vakhtang VI, que va obtenir el suport de la guarnició persa de la ciutat, dels nòmades turcmans de Bortxalo i Kazakh-Baidar i dels lesguians de Daguestan, aconseguint força suport a la Kàrtlia del sud (Somkhètia-Sabaratiano) on era el governador de la fortalesa de Samchvilde. Però van ser derrotats a la rodalia de Tblisi.

Referències 

Subdivisions de Geòrgia
Rioni

El Rioni (en georgià: რიონი, Rioni, i en grec: Φᾶσις, Phasis o Fasis) és un riu de Geòrgia que neix al Caucas, a la regió de Ratxa-Letxkhumi i Kvemo Svanètia, creua les regions de la Dvalètia i l'Imerètia i desaigua al mar Negre prop de Poti. És el tercer riu més llarg de Geòrgia.

Referències 

Rius georgians de la mar Negra
Enguri

L'Enguri (en georgià ენგური; en abkhaz Егры, Egri; en rus Ингур, Ingur) és un riu de Geòrgia, a la frontera amb Abkhàzia. El riu neix al Caucas i desaigua al mar Negre.

Aquest riu va formar la frontera oriental del principat de Samurzakan, alhora que l'occidental la marcava el Galidzga.

Bibliografia 
 

Rius georgians de la mar Negra
Caucas
Fronteres de Geòrgia
Kodori

El Kodor (abkhaz: Кәыдры) és un riu d'Abkhàzia, al nord del país. Neix al Caucas i desaigua al mar Negre. Formava la frontera entre dos dels tres principats d'Abkhàzia al .

Referències 
 

Rius georgians de la mar Negra
Geografia d'Abkhàzia
Galidzga

El Galidzga (georgià: ღალიძგა) és un riu d'Abkhàzia que neix al Caucas i desaigua al mar Negre al sud de Sukhumi. Al  marcava la frontera occidental del principat de Samurzakan.

Referències 
 
Rius georgians de la mar Negra
Geografia d'Abkhàzia
Bziphe

El Bziphe o Bzib o és un riu d'Abkhàzia, que neix al Caucas i desaigua al mar. És un riu curt però té importància perquè marca el límit nord del país. Té una longitud de 110 quilòmetres, i la seva conca té una superfície de 1.510 quilòmetres quadrats.

Referències 

Rius georgians de la mar Negra
Geografia d'Abkhàzia
Districte de Gagra
Goma d'esborrar

La goma d'esborrar és un estri d'escriptura que serveix per a esborrar escrits fets amb llapis, de fet alguns llapis tenen una goma d'esborrar encolada, les gomes d'esborrar estan fetes de goma, habitualment sintètica. És fonamental en la correcció d'errors en l'escriptura generalment a llapis, encara que hi ha també gomes que esborren tinta que normalment solen ser de color blau o groc.

La goma d'esborrar té una consistència semblant al (làtex), Inicialment la seva matèria primera s'extreia d'un arbre de la selva verge al Brasil, anomenat «arbre de cautxú» o «seringueira», d'aquí el seu nom.

Algunes contenen materials plàstics com el titinili, plàstic extret del tractament del titani i vinil. Certs llapis duen incorporada goma d'esborrar en un extrem. Hi ha gomes amb extracte de pumicita per a dibuix tècnic.

Tipus 

Normalment els colors de les gomes determinen el seu ús:
 Color blanc: per a esborrar llapis.
 Color blau: per a esborrar tinta (solen ser abrasives o porten partícules de metall)
 Color carn (vermellós): com la que ve en els extrems dels llapis per a esborrar traços fets amb aquests.
 Color cafè clar d'engruna: esborra traços de llapis.
 Negra: és un tipus de goma d'esborrar emprada per a gastar bromes, ja que no esborra.
 Color nata: ús genèric
 Goma d'esborrar de pa: s'elabora amb molla de pa. També se la coneix com a goma d'engruna. Es recomana el seu ús quan es tracta d'esborrar superfícies grans de text o dibuix.
 Goma de cartutx recarregable: s'assembla a un marcador gruixut, se'n diu portagomes i funciona amb recanvis de goma. Se'ls treu goma a mesura que es va desgastant. Es recomanen quan es tracta d'esborrar amb precisió un tram petit de superfície.
 Goma de tinta de dibuix tècnic: ve en color groc i s'empra per a esborrar traços de diversos estilògrafs.
 Goma tipus portamines: es col·loca la mina de goma dins d'un cilindre per a esborrar amb més pressió i es va traient més punta conforme requereixi.
 Goma de plastilina: s'utilitza per a esborrar traços de carbó.

Història 
El 1770 el químic anglès Joseph Priestley va observar que la savia endurida dels arbres africans de llet esborraven les marques del llapis de grafit. Fins aleshores s'utilitzava molla de pa per a esborrar-les i era difícil fer-ho amb precisió. Les primeres gomes eren blocs petits de cautxú natural. Tenien, però, un inconvenient, i és que es podrien en poc temps.

L'any 1839, Charles Goodyear va inventar la vulcanització i va aconseguir que les gomes d'esborrar duressin més. Goodyear va escalfar sobre una estufa una barreja de sofre i cautxú, de manera que s'enduria i es tornava menys enganxosa, sense perdre elasticitat.

Referències

Vegeu també 
 bolígraf
 llapis
 carbó

Enllaços externs 

 Tipus de goma d'esborrar 

Eines d'escriptura
Material d'oficina
Letxkhúmia

La Letxkhúmia és una regió situada a l'est de Ratxa i al sud de Svanètia. Conjuntament amb Ratxa la regió es diu Takveri i històricament Ratxa-Letxkúmia.

El 1478 i fins al 1483 va formar part d'un principat independent creat per Alexandre II d'Imerètia.

Cap al 1750 s'esmenta a Katzo Chikovani, Príncep de Letxkhúmia, Sainadaridzo, Salipartiano i altres títols, que va emparentar (per la seva filla Thamar) amb els Gurieli de Gúria. El 1768 va passar a Mingrèlia. El 1857 fou annexionada a Rússia junt amb Mingrèlia.

Referències 
 

Regions històriques de Geòrgia
Preu

El preu és el valor de canvi de dos bens econòmics: el nombre d'unitats d'un bé que cal bescanviar per obtenir una unitat d'un altre bé. Es distingeix entre el preu absolut (valor monetari) i el preu relatiu que compara dos bens amb altres valors.

El concepte de preu és central en microeconomia on és una de les variables més importants en la teoria del preu. Quan es parla del preu dels valors mobiliaris, de les divises, o de béns que tenen un preu a una borsa, hom en diu cotització.

Al mercat lliure, teòricament segons el dogma el preu es fixa mitjançant la llei de l'oferta i la demanda en una situació teòrica de competència perfecta. En el cas de monopoli el venedor fixa el preu d'un bé fent ús del seu poder de mercat. Tot i això, aquest principi no és pas absolut. En qualsevol mercat hi ha preus administrats (per exemple: salari mínim, preu de referència de medicaments, de l'energia, preu mínim de llibres…).

Al llarg del temps els preus poden créixer (inflació) o decréixer (deflació). Per a mesurar la variació escalcular in índex, com per exemple l'índex de preus de consum (IPC) o l'índex de preus industrials (IPI), etc.

El preu és un dels elements de la mescla de màrqueting o el conjunt de factors que cal considerar per fomentar l'èxit comercial d'un producte o servei. Des del punt de vista del venedor, un bon preu s'apropa del màxim que el consumidor està disposat a pagar. Quan es tracta de productes de consum. De vegades es presenten mecaderies amb un preu molt baix per enllepolir clients per atreure'ls a la botiga i vendre accessoris i extres o altres productes amb millors marges. Tot i això, la llei prohibeix la venta amb pèrdua.

La fixació i l'avaluació de preus és molt diferent per a productes estandard, d'ús quotidià (detergent, menjar…) i productes únics, com per exemple una casa o auto de segona mà, una obra d'art… Un altre factor és la llibertat de comprador: la seva llibertat és diferent, si es tracta d'un producte amb moltes alternatives (per exemple menjar) o productes indispensables (per exemple una pròtesi, una formació escolar…).

Les recerques de Sanford J. Grossman i Joseph E. Stiglitz han ensenyat que la informació de la qual el venedor i el comprador disposen, és un factor inegual en la fixació del preu en un mercat teòricament llibre. Pot ser informació privilegiada, com un vici amagat d'un bé de segona mà o informació no pública sobre empreses, com pot esdevenir en la compravenda de valors borsaris. Per aquesta raó existeixen normes legals per a contenir l'abús de mercat i lleis sobre la garantia dels productes i serveis que atorguen el dret de demanar una rebaixa de preu o una devolució de producte defectuós.

Fixació de preus 
La fixació de preus és un procés complex. Hi intervenen multiples variables: les variables interns de l'empresa (costos, objectius, màrqueting mix…) variables externs o variables del mercat (demanda, competència, obligacions legals…) i variables de producte (cicle de vida, necessitat…).

Referències
Constantí I d'Imerètia

Constantí I (en gworgià კონსტანტინე I ; mort el 1327) fou el fill gran i successor del seu pare David VII Narin com a rei d'Imerètia el 1293. Era membre de la dinastia dels Bagrationi.

El seu pare era el rei David VI Narin i la seva mare era Tamar Amanelisdze, fille d'un noble georgià. Va rebre el regne d'Imerètia creat a la mort del pare a la part oest del país, però portava a més la titulació de « Rei dels kartvels o georgians, dels abkhazos, dels rans, dels armenis... » (i altres). Va tenir capital a Kutaisi i es va proclamar independent de la dominació mongola però va tenir diversos problemes financers. D'altra banda el seu germà Miquel Bagration va dirigir una revolta contra ell al curs de la qual Constantí I va perdre les províncies de Ratxa i d'Imerètia del nord (Letxkhumi i Arguètia); la noblesa va intentar reconciliar als dos germans sense èxit i el país va restar dividit entre els dos bàndols

Els nobles van aprofitar la debilitat reial per refermar la seva autonomia. Jordi Dadiani, duc de Mingrèlia, es va apoderar de gran part del ducat de Sukhumi i va expandir les seves possessions fins Anacòpia. Els Xarvaixidze van recuperar el control d'Abkhàzia, els Gurieli van controlar Gúria, i els Vardanidze la Svanètia, deixant poc marge a l'autoritat reial.

Va morir el 1327 sense descendència i el va succeir el seu germà Miquel d'Imerètia.

Notes

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Ducs d'Abkhàzia
Dinastia Bagrationi
Morts a Geòrgia
Bagrat I d'Imerètia

Bagrat I Mtziré o Msiré (el Petit) d'Imerètia (en géorgien : ბაგრატ I მცირე) fou el fill i successor del rei Miquel d'Imerètia el 1329. Era menor d'edat i va ser deposat per Jordi VI el Brillant de Kartli el 1330, quan va ocupar el país, però el va fer eristhavi de Xoropan amb el govern hereditari de la regió.

Es va casar el 1358 amb la germana (o filla) de Kvarkare II Djakéli, Atabek de Samtskhé. Va morir el 1372. Va deixar tres fills (Alexandre I, Jordi I i Constantí II) que el van succeir successivament. A la seva mort el va succeir el fill gran Alexandre I com seristavo de Xorapan (i el 1387 fou rei d'Imerètia).

Referències 
 Nodar Assatiani et Alexandre Bendianachvili, Histoire de la Géorgie, Paris, l'Harmattan, 1997, 335 p. ().
 Alexandre Manvelichvili, Histoire de la Géorgie, Paris, Nouvelles Éditions de la Toison d'Or, 1951, 476 pàgs.
 Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie. volum II : Histoire moderne de la Géorgie, Réédition Adamant Media Corporation (), p. 246-247.

Reis d'Imerètia
Dinastia Bagrationi
Xoropan

Xoropan (també Tchoropan o Choropan) fou un govern reduït d'una part de l'Imerètia, que no incloïa gran part d'aquest territori ni la ciutat de Kutaisi, i que el rei Jordi VI de Geòrgia va donar al jove Bagrat I d'Imerètia quan el va deposar com a rei aprofitant la seva minoria, el 1330.

El 1401 va ser reunit a Geòrgia.

Erasthavis de Xoropan:

 Bagrat I 1330-1372
 Alexandre I 1372--1389 
 Jordi I el sant 1389-1396 
 Constantí I 1396-1401 (Constantí II d'Imerètia)

Referències 
 

Història de Geòrgia
Alexandre I d'Imerètia

Alexandre I fou fill i successor de Bagrat I d'Imerètia (Mtziré, el petit). El 1372 succeí al pare com a duc de Xoropan. El 1387 es va rebel·lar contra Geòrgia i es va proclamar rei de Imerètia. Va morir el 1389.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Dinastia Bagrationi
Jordi I d'Imerètia

Jordi I el sant era germà d'Alexandre I d'Imerètia i fill de Bagrat I Mtziré. En morir el seu germà, el va succeir com a rei d'Imerètia i duc Xoropan. Fou assassinat el 1396 i el va succeir el seu germà Constantí II d'Imerètia (I de Xoropan).

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Dinastia Bagrationi
Constantí II d'Imerètia

Constantí II era germà de Jordi I d'Imerètia i fill de Bagrat I Mtziré. Va succeir al seu germà a Imerètia i Xoropan. Va morir a la batalla de Xalaghan el 1401.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Dinastia Bagrationi
Demetri I d'Imerètia

Demetri I, fill d'Alexandre I d'Imerètia, davant l'atac de Tamerlà es va sotmetre a Geòrgia i va ser nomenat eristhavi d'Imerètia el 1401. En una data entre 1420 i 1430 el país va ser incorporat a Geòrgia. Va morir abans de 1445 (la data exacta no se sap).

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Dinastia Bagrationi
Demetri II d'Imerètia

Demetri II fou eristhavi d'Imerètia. Era nascut abans de 1413 i fill d'Alexandre I de Geòrgia "el gran", i es va casar de segones noces amb la princesa Gulkhan, filla de Demetri I el duc, essent proclamats reis d'Imerétia el 1446 però l'intent no va prosperar. Amb primeres noces estava casat amb una germana del príncep Beshkén II Orbeliani de Siunia i senyor de Lori (+ c. 1445). El 1456 va morir d'un accident amb un cavall. El va succeir el seu fill Bagrat II, eristhavi de Kutaïsi.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Morts per accident de caça
Naixements del 1413
Alexandre II d'Imerètia

Alexandre II era fill de Bagrat II d'Imerètia (Bagrat VI de Geòrgia). Es va proclamar rei de Geòrgia en morir el seu pare però va ser enderrocat ràpidament pel rei de Kakhètia. En revolta permanent a Imerètia, el 1483 se'n va proclamar rei i es va fer coronar a Kutaisi però el 1485 Constantí II de Geòrgia li va prendre el poder. El 1489 va tornar al tron i el 1491 va ésser reconegut per Kartli. Va morir l'1 d'abril de 1510.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Morts a Geòrgia
Bagrat III d'Imerètia

Bagrat III va néixer el 23 de setembre de 1495 i era el fill gran i fou el successor d'Alexandre II d'Imerètia el 1510. Va morir el 1565.

En el seu temps arribaren els otomans. El 1533 els mthavaris (grans senyors) de Mingrèlia i Gúria van atacar sense èxit l'Abkhàzia Menor, que s'havia sotmès als otomans. El 1535 el rei va conquerir el Samtskhé, i els senyors del país (thavadis) demanaren ajuda a l'Imperi Otomà, però l'exèrcit enviat algun temps després va ser derrotat i rebutjat per Bagrat. El soldà va enviar llavors als governadors de Erzerum y Diyarbekir amb un fort exèrcit. El mthavari de Mingrèlia i Abkhàzia, Levan I Dadiani va abandonar al rei, així com els aznauris de Meskhètia, i així els turcs van triomfar a la batalla de Sokhoista, a la província de Bassiani a l'extrem sud-oest de Geòrgia. Quasi tot el Samtskhé fou ocupat pels invasors. En represàlia poc temps després el rei va convidar Levan I a una recepció i el va fer empresonar. Un intent similar amb el mthavari de Guria, no va reeixir. Levan es va poder escapar amb l'ajuda dels senyor locals de Mingrélia i des de llavors Mingrélia i Guria no van obeir més al rei d'Imerètia. Poc temps després els otomans van conquerir la resta del Samtskhé, Adjara i la Tsanétia o Txanétia, i es van avançar pel nord cap a Abkhàzia.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Abkhàzia Menor

Abkhàzia Menor o Sadzen és una regió d'Abkhàzia a la qual donaren el seu nom la tribu dels Sadz. Es fa servir per designar les terres que no eren sotmeses a la dinàstia dels Xarvaixidze. Després de la guerra russo-circasià (1763-1764), va seguir un genocidi sistemàtic dels circasians per l'Imperi Rus. S'estima que 90% de la població original va ser assassinada o expulsada. La zona despoblada va ser colonitzada per colons russos i georgians. Geòrgia en reclama la sobirania com territori ocupat per Rússià, però Abkhàzia es va declarar independent el 1992.

Fou la primera regió georgiana a caure en mans dels otomans, cap al 1520.

Referències

Bibliografia 
 

Abkhàzia
Jordi II d'Imerètia

Jordi II (georgià: გიორგი II, Guíorgui II) era el fill gran i va ser successor de Bagrat III d'Imerètia el 1565. Va morir el 1585.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Constantí III d'Imerètia

Constantí III (georgià: კონსტანტინე) era germà de Jordi II d'Imerètia i li va succeir com a rei el 1585. Va ser deposat per un oncle, Lleó d'Imerètia, al cap de poc temps.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Lleó d'Imerètia

Lleó I va néixer el 1573, i era el germà de Jordi II d'Imerètia, fou rei d'Imerètia del 1585 al 1588. En accedir al tron es va casar amb Marekh, vídua de Kvarkare V atabek de Samtskhé i germana de Levanti I Dadiani de Mingrèlia. Fou derrotat i empresonat per Mamia Dadiani de Mingrèlia el 1589. Va morir a la presó de Shketi, a Mingrelià el 1590.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Naixements del 1573
Morts el 1590
Rustam d'Imerètia

Rustam fou per dues vegades rei d'Imerètia. Era nascut el 1571 i el fill gran de Constantí III d'Imerètia. El 1589 va ser proclamat rei en ser capturat Levan, però Mumia Dadiani de Mingrèlia va instal·lar un altre pretendent. El 1590 va tornar a ser proclamat rei i es va casar amb una germana de Manuchar II (Mustafa Pasha), atabek de Samtskhé. Va morir el 1605.

Referències 

Reis d'Imerètia
Bagrat IV d'Imerètia

Bagrat IV fou rei d'Imerètia del 1589 al 1590 per uns mesos. Nascut el 1565, era fill del príncep Teimuraz i net d'Alexandre II d'Imerètia. Mamia Dadiani de Mingrèlia el va posar al tron el 1589 però va ser enderrocat el 1590.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Jordi III d'Imerètia

Jordi III era el fill més jove de Constantí III d'Imerètia va succeir al seu germà gran Rustam el 1605. Va viatjar a Moscou buscant l'aliança russa, acompanyat de Mamia II Gurieli de Gúria. El 1636 el rei fou fet presoner pel mthavari de Mingrèlia Levan Dadiani i encara que va ser alliberat després de pagar un fort rescat, va morir poc després (1639) i el va succeir el seu fill Alexandre III d'Imerètia (1639-1660).

Referències 

Reis d'Imerètia
Alexandre III d'Imerètia

Alexandre III va néixer el 1609, i era fill segon i successor del rei Jordi III d'Imerètia. Casat amb una germana de Mamia II Gurieli de Gúria, es va casar després amb Nestan Daredjan (viuda de Zurab Sidamosi, erasthavi de Aragvi i filla de Teimuraz I de Kartli). A la mort de Levan Dadiani de Mingrèlia, Alexandre va atacar el seu país on va instal·lar com a mthavro a Vamikh Lipartiani, parent dels Dadiani. Un altre parent va ser nomenat a Gúria. El rei va morir súbitament el 4 de març de 1660 i el va succeir el seu fill Bagrat III d'Imerètia.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Persones de Kutaissi
Morts a Geòrgia
Vakhtang Txutxuniaixvili

Vakhtang Txutxuniaixvili era un noble de segona classe que fou proclamat rei d'Imerètia per la seva muller, la regent Nestan Daredjan, després de deposar Bagrat IV el 1661. El 1661 va ser deposat per Vamek III Dadiani de Mingrèlia i els nobles, amb suport dels otomans, i exiliat a Akhaltsikhé, però el paixà o atabek d'aquesta regió el va restaurar el 1668, essent assassinat el mateix any.

Enllaços externs 
 Dinastia Dadiani .

Referències 

Reis d'Imerètia
Víctimes d'assassinat
Persones de Kutaissi
Morts a Geòrgia
Vamek III Dadiani de Mingrèlia

Vamek o Vameq III Dadiani, mtavari de Mingrèlia del 1658 al 1661. Fou breument rei d'Imerètia el 1661.

Era el fill gran de Jordi Dadiani, príncep de Salipartiano ((fill de Levan I Dadiani) i d'Anna Dadiani. Casat amb Elena filla de Simó Gurieli de Gúria. El 1658 va rebre el poder de Mingrèlia del rei Alexandre III d'Imerètia, que va expulsar del tron a Liparit III Dadiani. Va deposar al rei de la Imerètia Vakhtang Txutxuniashvili el 1661 i es va proclamar rei, però va ser deposat i expulsat per Vakhtang V de Kartli el mateix 1661. Es va retirar a Svanètia i va morir en un combat amb els Svans (1661).

Enllaços externs 
 Dinastia Dadiani .

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Mtavaris de Mingrèlia
Polítics georgians
Bagrat V d'Imerètia

Bagrat V fou per cinc vegades rei d'Imerètia, fet especialment notable perquè era cec.

Nascut el 1647 era el fill gran d'Alexandre III d'Imerètia però nascut amb una concubina, i va succeir al pare el 1660, però la reina Nestan Daredjan (segona esposa del rei difunt) el va deposar (i el va fer cegar) i va proclamar al seu marit, un noble de segona fila, Vakhtang Txutxuniashvili, al qual va donar el títol de rei i ella va prendre el de reina.

Els senyors sobretot de Mingrélia es van revoltar esperonats pel governador turc d'Akhaltsikhé. Els rebels van cridar al rei Vakhtang V de Kartli. Abans que arribes van ocupar Kutaisi i van fer presonera a la reina que va ser entregada al governador turc. Vamek III Dadiani de Mingrèlia es va proclamar rei però no va tenir prou suport. Els senyors van demanar a Vakhtang V de Kartli el nomenament d'un rei i aquest va nomenar al seu propi fill Artxil de 14 anys però algun temps després (1664) el shah de Persia va ordenar de retornar el tron a Bagrat el Cec i Turquia va haver d'accedir.

Però aquesta decisió no va ser positiva perquè el rei no va poder controlar el país que va ser teatre d'enfrontaments civils, al revoltar-se Levan III Dadiani de Mingrèlia (1661-1680). Levan va ser fet presoner. Per posar fi a les lluites els senyors van declarar divorciat a Levan i a la seva dona Thamar i van casar a aquesta amb el rei i a Levan amb la germana del rei Bagrat (que era l'amant de Levan).

El pasha d'Akhaltsikhé va deposar a Bagrat el 1668 per restaurar a Vakhtang Txutxuniashvili, però assassinat aquest fou restaurat Bagrat. Al cap de quatre anys la guerra va tornar a començar, ara per posseir a Thamar, dona de gran bellesa, a lo que es va afegir el gran senyor de Gúria que també la volia. Bagrat va guanyar i finalment es va fer la pau.

El 1672 Jordi Gurieli de Gúria, es va revoltar per obtenir a Thamar i va aconseguir l'aliança del pasha (governador) d'Akhaltsikhé que va enviar soldats a Imerètia. Bagrat la va enviar a Ratxa, amagant-la a una fortalesa inaccessible anomenada Kvara. Però va ser derrotat i Gurieli va entrar a Kvara i Bagrat fou fet presoner pels turcs. Els turcs van fer un gran botí i van saquejar Mingrèlia i Imerètia, a més del rescat que van obtenir pel rei. Llavors aquest va atacar Gúria i la va saquejar però no va poder derrotar el seu enemic, i finalment es van reconciliar i la filla de Thamar, Daredjan, es va casar amb Jordi Gurieli.

El 1678 Levan III Dadiani es va revoltar i va cridar al tron a Artxil (Shah Nazar Khan). Thamar fou amagada a la fortalesa de Skanda, però Artxil la va ocupar i va entregar Thamar al seu aliat Levan. Llavors Jordi Gurieli es va aixecar per Bagrat i amb ajuda d'Aslan pasha de Samtskhé (que va rebre l'ordre del sultà) atacà Artxil que va fugir a Ratxa, Bagrat fou proclamat rei, entra a Mingrèlia i derrota a Levan i es torna a casar amb Thamar (1579).

El 1581 següent moriren Levan i Bagrat i a aquest últim el va succeir el seu fill Alexandre IV d'Imerètia, deposat ràpidament per Jordi Gurieli

Enllaços externs 
 Dinastia Dadiani .

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Cecs
Persones de Kutaissi
Morts a Geòrgia
Alexandre IV d'Imerètia

Alexandre IV era el fill gran de Bagrat IV d'Imerètia amb una concubina i va succeir al pare el 1681 però va ser deposat el mateix any. Va tornar a ser proclamat en ser deposat Jordi III Gurieli el 1683; en aquest any 1683 Jordi XI de Kartli entra al país, derrota als Gurieli i al pasha de Samtskhé, i proclama rei al fill natural de Bagrat, Alexandre IV. La reina Thamar fou enviada a Mingrèlia on va morir. El 1689 Artxil va ocupar el poder però els turcs el van restaurar el 1691. El duc de Ratxa es va revoltar amb altres nobles el 1695 i Alexandre fou arrestat i entregat al rei Jordi XI de Kartli, que el va fer matar.

Referències 
 

Reis d'Imerètia
Persones de Kutaissi
Morts el 1695
Artxil d'Imerètia

Artxil (Shah Nazar Khan), nascut el 1647, fill gran de Vakhtang V de Kartli fou rei de l'Imerètia en cinc períodes i va ser també rei de Kakhètia (1664-1676).

Encara que es va fer musulmà durant la seva estada a Pèrsia després va tornar a ser ortodox. El seu pare li va cedir la corona de Imerètia el 1661, però el Shah va ordenar deposar-lo el 1663, i llavors el seu pare li va cedir el regne de Kakhétia el 1664, ofert per Pèrsia. El 1675 va abandonar Kakhètia i va marxar a Imerètia on els turcs li van prometre el tron.

El 1678 el rei Bagrat V d'Imerètia va ser deposat i els turcs van col·locar a Artxil, però el soldà el va fer deposar el 1679. Va fugir a Rússia però no va poder anar a Moscou fins al 1686.

El 1689 va tornar a Imerètia i es va emparar del poder, però dos anys després va haver de fugir altra vegada a Rússia.

El 1695 va poder ocupar altra vegada el tron però el nobles el van deposar el 1696 i es va retirar a la Dvalètia.

El 1698 amb ajuda dels ossets va derrocar a Jordi Gotcha, però els turcs van enviar un exèrcit, va tornar a fugir a Dvalèthia (1698) i més tard va passar a Moscou on va morir el 1713.

A Moscou va establir la primera impremta en georgià. Poeta i home de lletres, va ser autor de les obres il·lustrades Sakartvelos Zneobani (Costums georgians), Dabaaseba Katsisa da soplisa (Argument entre l'home i el món), Dabaaseba Teimurazisa da Rustavelisa (Argument entre Teimuraz i Rustaveli) i els Artshiliani (poemes).

Referències 

Reis de Kakhètia
Escriptors en georgià
Reis d'Imerètia
Persones de Tbilissi
Morts a Moscou
Poetes georgians