alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
393 př. n. l.



Události 
 Bójové zničili severoitalské město Melpum (Milán)

Hlava státu 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Nefaarudž I.  (398 – 393 př. n. l.) » Pašerimut  (393 př. n. l.) » Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Satyrus  (433 – 389 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Ebulides  (394 – 393 př. n. l.) » Demostratus  (393 – 392 př. n. l.)
 Makedonie – Aeropos II.  (396 – 393 př. n. l.) » Amyntás II.  (393 př. n. l.) » Pausanias  (393 př. n. l.) » Amyntás III.  (393 př. n. l.) » Argaios II.  (393 – 392 př. n. l.)
 Epirus – Tharrhypas  (430 – 392 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Amadocus I.  (408 – 389 př. n. l.) a Seuthes II.  (405 – 387 př. n. l.)
 Římská republika – konzulové L. Valerius Potitus Poplicola, Ser. Cornelius Maluginensis, L. Lucretius Tricipitinus Flavus a Ser. Sulpicius Camerinus  (393 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
392 př. n. l.



Hlava státu 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Satyrus  (433 – 389 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Demostratus  (393 – 392 př. n. l.) » Philocles  (392 – 391 př. n. l.)
 Makedonie – Argaios II.  (393 – 392 př. n. l.) » Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Tharrhypas  (430 – 392 př. n. l.) » bezvládí  (392 – 390 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Amadocus I.  (408 – 389 př. n. l.) a Seuthes II.  (405 – 387 př. n. l.)
 Římská republika – konzulové L. Valerius Potitus Poplicola a Marcus Manlius  (392 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
391 př. n. l.



Události 
 v bitvě u Clusia (Chiusi) porazili Bójové Etrusky

Hlava státu 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Satyrus  (433 – 389 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Philocles  (392 – 391 př. n. l.) » Nicoteles  (391 – 390 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – bezvládí  (392 – 390 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Amadocus I.  (408 – 389 př. n. l.) a Seuthes II.  (405 – 387 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové L. Lucretius Tricipitinus Flavus, Lucius Furius Medullinus, Ser. Sulpicius Camerinus, Agrippa Furius Fusus, L. Aemilius Mamercinus a C. Aemilius Mamercinus  (391 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
390 př. n. l.



Události 
390 – obležení Říma Galy (Římané poraženi, museli vykoupit mír zlatem)

Hlava státu 
 Perská říše – Artaxerxés II. (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Satyrus (433 – 389 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I. (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II. (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Nicoteles (391 – 390 př. n. l.) » Demostratus (390 – 389 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III. (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – bezvládí (392 – 390 př. n. l.) » Alcetas I. (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Amadocus I. (408 – 389 př. n. l.) a Seuthes II. (405 – 387 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové Q. Fabius Ambustus, Q. Sulpicius Longus, K. Fabius Ambustus, Q. Servilius Fidenas, N. Fabius Ambustus a P. Cornelius Maluginensis (390 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I. (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II. (396 – 375 př. n. l.)

Externí odkazy 
 

 
4. století př. n. l.
389 př. n. l.



Události 
 vpád Galů do Říma

Hlava státu 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Satyrus  (433 – 389 př. n. l.) » Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Demostratus  (390 – 389 př. n. l.) » Antipatrus  (389 – 388 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Amadocus I.  (408 – 389 př. n. l.) a Seuthes II.  (405 – 387 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové L. Valerius Potitus Poplicola, Aulus Manlius Capitolinus, L. Verginius Tricostus Esquilinus, L. Aemilius Mamercinus, P. Cornelius a L. Postumius Albinus Regillensis  (389 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
Baltazar (rozcestník)

Baltazar či Balthasar může být:
 Baltazar – mužské jméno babylonského původu
 Baltazar (tři králové) – jeden ze tří králů (spolu s Kašparem a Melicharem).
 Baltazar (programovací jazyk) – programovací jazyk vhodný pro výuku.
 Hans Urs von Balthasar – katolický teolog.
 Baltazar (kniha) – kniha Anatola France z roku 1909.
 Baltazar (film) – film Roberta Bressona z roku 1966.
Úplněk

Úplněk je jedna z fází Měsíce, kdy je Sluncem osvětlená celá polokoule přivrácená k Zemi. Jeho opakem je nov.

Charakteristika 
V úplňku je Měsíc na opačné straně od Země než Slunce, což nastává v době, kdy nový měsíc má stáří 14,8 dne. Měsíční disk je tak pro pozorovatele ze Země plně osvícen. Ze Země ovšem vidíme neustále stejnou, tzv. přivrácenou stranu Měsíce. Pokud je kolem Měsíce další kolo, říkáme mu měsíční halo, které údajně věstí změnu počasí.

Úplněk je jediná měsíční fáze, za které lze někdy pozorovat zatmění Měsíce. Protože ale oběžná dráha Měsíce kolem Země má jiný sklon než oběžná dráha Země kolem Slunce, Měsíc většinou probíhá nad zemským stínem nebo pod ním. Proto se zatmění Měsíce nevyskytuje při každém úplňku. 

V případě, že se doba úplňku téměř kryje s dobou, kdy je Měsíc v přízemí, nastává tzv. superúplněk, který je o něco větší než většina zbývajících úplňků. Superúplněk není astronomický termín. Poprvé toto označení použil astrolog Richard Nolle v roce 1979. Za superměsíc označil nov nebo úplněk, který nastává ve vzdálenosti menší nebo rovnající se 90 % jeho nejmenší vzdálenosti od Země na dané oběžné dráze. 

Úplňkový Měsíc obyčejně vychází hned po západu Slunce a výrazně osvětluje noční krajinu i oblohu. Při úplňku je výrazně snížena možnost sledování hvězd a jiných nebeských objektů, neboť odražené světlo Měsíce světlo většiny hvězd přezáří.

Folklór 
Úplněk je považován za nejmagičtější fázi měsíce. Vlkodlaci se obvykle právě o úplňku mění do zvířecí podoby. Magické rituály je často nutné provést právě za úplňku. O úplňku je prý víc sebevražd a zranění – ovšem statisticky to prokázáno nebylo.

V indiánských kulturách Severní Ameriky měl úplněk v každém měsíci specifický název, který souvisel s děním v přírodě. Například v lednu nastával vlčí úplněk podle vytí hladových vlků, v dubnu růžový úplněk podle kvetoucích rostlin, v červnu jahodový úplněk, v srpnu kukuřičný úplněk podle sklizně této plodiny.

Termíny

Odkazy

Poznámky

Reference

Související články 
 Halo
 Zatmění Měsíce
 Superměsíc
 Modrý úplněk
 Nov
 Zatmění Slunce
 Měsíc
 Přivrácená strana Měsíce

Externí odkazy 
 
 
 

Měsíc
Nathalie Sarrautová

Nathalie Sarrautová [Sarotová], rozená Natalia Iljinična Černiovskaja (18. července 1900 Ivanovo– 19. října 1999 Paříž) – jako datum narození bývá někdy uváděn 5. červenec 1900, byla francouzská spisovatelka ruského původu, představitelka a zakladatelka tzv. nového románu.

Narodila se poblíž Moskvy, ale již roku 1909 se její rodiče trvale usadili v Paříži. Zde také vystudovala práva, historii a sociologii, poté zahájila právnickou praxi, které zanechala roku 1941, kdy se začala plně věnovat literatuře.

Dílo 
 Tropismy – (1939), kniha krátkých (často jednostránkových) próz, má ale podtitul román. Toto dílo bývá označováno za základ nového románu, protože se v něm objevují některé principy zavedené do nového románu.
 Portrét neznámého – (1948)
 Pan Martereau – (1956)
 Planetárium – (1959)
 Zlaté plody – (1963), je to román o románu téhož jména. Sarrautová zde konfrontuje své názory s názory „snobských hodnotitelů nového románu“, který nikdo nečetl.
 Mezi životem a smrtí – (1968)
 Slyšíte je? – 1972
 Říkají pitomci – 1976
 Dětství – 1983
 Věk podezírání – esej vysvětlující její názory na literaturu.

Drama 
 Mlčení – (1964)
 Lež – (1967)

Související články 
 Nový román
 Seznam francouzských spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 

Francouzští dramatici
Francouzští romanopisci
Narození 18. července
Úmrtí 19. října
Úmrtí v Paříži
Narození v roce 1900
Úmrtí v roce 1999
Ženy
VR

Spojení písmen V a R může mít různé významy:

VR 
 CF-VR – kód ISO 3166-2 pro prefekturu Vakaga
 Virtuální realita
 Verona – italská provincie
 Velvet Revolver – americká rocková superskupina
 Victorian Railways – dráhy australského státu Victoria
 VR-Yhtymä Oy – finské státní dráhy, původně Valtionrautatiet

v. r. 
 vlastní rukou
 vrchní rada

Externí odkazy 
 

Zkratky
Značky
Kaňkovy hory

Kaňkovy hory jsou národní přírodní památka u Třemošnice ve východních Čechách s rozlohou 224 hektarů. Chráněné území zahrnuje velkou část stejnojmenného hřebene Železných hor včetně jeho nejvyššího bodu o nadmořské výšce 560,0 metrů V nynější podobě byla národní přírodní památka vyhlášena roku 2016 (předtím již roku 1955), vznikla rozdělením národní přírodní rezervace Lichnice – Kaňkovy hory (jako druhá část vznikla národní přírodní rezervace Lichnice). Území je součástí rozlehlejší evropsky významné lokality Lichnice – Kaňkovy hory. Roku 1991 bylo území nynější NPR zahrnuto do tehdy vyhlášené chráněné krajinné oblasti Železné hory.

Předmětem ochrany jsou lesní ekosystémy bučin, suťových lesů, mokřadních olšin a lužních lesů, biotop společenstva hnízdících lesních druhů ptáků, zejména holuba doupňáka (Columba oenas) a lejska malého (Ficedula parva), včetně populací těchto ptáků.

Galerie

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Národní přírodní památky v Pardubickém kraji
Chráněná území v okrese Chrudim
Chráněná území vyhlášená roku 1955
Chráněná území v Železných horách
Chráněná území v CHKO Železné hory
Evropsky významné lokality v Pardubickém kraji
Pralesy v Pardubickém kraji
Lesy v Železných horách
Lesy v okrese Chrudim
Skalní útvary v okrese Chrudim
Skalní útvary v Železných horách
Třemošnice
Seč (okres Chrudim)
Míčov-Sušice
Vlastní rukou

„Vlastní rukou“ (zkratka v. r., která se uvádí za jménem a neodděluje se čárkou, typograficky nesprávně též někdy v.r.) je přídavek dopisovaný za jméno tam, kde není možné nebo nutné se vlastnoručně podepsat, tedy především na kopiích listin (např. stejnopisy rozhodnutí soudů, správních orgánů, notářských zápisů, atd.).

Zkratka v. r. se v Česku používá například ve Sbírce zákonů, kde je uvedena na konci za jmény ústavních činitelů (např. „Uhde v. r., Klaus v. r.“). Tím je vyjádřeno, že na archivovaném originálním vyhotovení textu zákona se tyto osoby skutečně podepsaly.

Historický význam 
Původně se tato zkratka užívala v latinské podobě jako „manu propria“ (zkráceně m. p.) a její význam spočíval v potvrzení autenticity textu.

Tímto latinským přídavkem, zpravidla zdobeným, ověřovali ve středověku písaři nebo hodnostáři autenticitu svých textů na originálech a opisech. Během doby zevšeobecněla, a používala se tak do 19. století, kdy vznikla i česká verze v. r.

Locus sigilli 
Obdobný význam má zkratka L. S. (z lat. locus sigilli, volně přeloženo jako umístěno razítko), které se opět na kopiích listin (především na stejnopisech notářských zápisů) užívá v místě, kde se na originálu listiny nachází otisk razítka.

Související články 
 Pečeť
 V zastoupení

Externí odkazy

Reference 

Slova a výrazy
Právní pojmy
Rafael

Mužské vlastní jméno Rafael pochází z hebrejského jména רפאל Refáél, což znamená „Bůh uzdravuje“. V starozákonní knize Tóbijáš se takto jmenuje anděl, který provází mladého Tóbijáše na cestě do Médie, podle církevní tradice jeden ze (tří) archandělů.

Významné osoby se jménem Rafael 
 Rafael (archanděl), anděl z knihy Tóbijáš. Bývá zobrazován jako adolescent či dospělý, v dlouhé tunice a s mohutnými křídly. Jeho atributy jsou poutnická hůl, cestovní láhev a ryba. Objevuje se ve dvou legendárních scénách: 1) provází Tobiáše se psem, nebo drží rybu. 2) Uzdravuje slepého Tóbita.
 Rafael Kubelík (1914–1996), český dirigent, houslista a skladatel
 Rafael Nadal Parera (* 1986), španělský tenista, olympijský vítěz
 Raffael Santi (1483–1520), italský malíř a architekt v období vrcholné renesance

Příjmení 
 Ignác Václav Rafael (1762–1799), český hudební skladatel působící v zahraničí
 Karel František Rafael (1795?–1864), český kontrabasista a hudební skladatel působící v zahraničí.

Statistické údaje 
Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi mužskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména:

Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími muži v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku mužů v ČR za sledované tři roky 1999-2002) je +2,3%.

Rafael v jiných jazycích 
 Anglicky: Raphael
 Arménsky: Ռաֆայել
 Francouzsky: Raphaël
 Italsky: Raffaele, Raffaello
 Japonsky: ラファエル
 Katalánsky: Rafael/Rafel
 Německy: Raphael
 Polsky: Rafał
 Portugalsky: Rafael
 Rusky: Рафаэль

Jmeniny 
 V katolickém církevním kalendáři: 29. září, svátek svatých Archandělů Michaela, Gabriela a Rafaela.

Externí odkazy 
 

Mužská jména hebrejského původu
Mužská jména
Romská příjmení
Židovská příjmení
388 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Antipatrus  (389 – 388 př. n. l.) » Pyrgion  (388 – 387 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Seuthes II.  (405 – 387 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové T. Quinctius Cincinnatus Capitolinus, Q. Servilius Fidenas, L. Iulius Iullus, L. Aquillius Corvus, L. Lucretius Tricipitinus Flavus a Ser. Sulpicius Rufus  (388 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
387 př. n. l.



Události 
 18. červenec – Keltové (Galové) porazili Římany v bitvě u řeky Allie
 21. červenec – Keltové pod vedením Brenna dobyli Řím
 Platón zakládá Platónskou akademii v Athénách

Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Pyrgion  (388 – 387 př. n. l.) » Theodotus  (387 – 386 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Seuthes II.  (405 – 387 př. n. l.) » Hebryzelmis  (387 – 384 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové L. Papirius Cursor, Cn. Sergius Fidenas Coxo, L. Aemilius Mamercinus, Licinus Menenius Lanatus a L. Valerius Potitus Poplicola  (387 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
386 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II. (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I. (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II. (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Theodotus (387 – 386 př. n. l.) » Mystichides (386 – 385 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III. (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I. (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Hebryzelmis (387 – 384 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové Marcus Furius Camillus, Ser. Cornelius Maluginensis, Q. Servilius Fidenas, L. Quinctius Cincinnatus, L. Horatius Pulvillus a P. Valerius Potitus Poplicola (386 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I. (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II. (396 – 375 př. n. l.)

Externí odkazy 
 

4. století př. n. l.
385 př. n. l.



Události 
Založeno údajně nejstarší chorvatské město Stari Grad na ostrově Hvaru.

Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Mystichides  (386 – 385 př. n. l.) » Dexitheus  (385 – 384 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Hebryzelmis  (387 – 384 př. n. l.)
 'Římská republika – tribunové Aulus Manlius Capitolinus, P. Cornelius, T. Quinctius Capitolinu, L. Papirius Cursor, L. Quinctius Capitolinus a Cn. Sergius Fidenas Coxo  (385 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo'' – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
384 př. n. l.



Narození 
 Aristotelés, řecký filozof

Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II. (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I. (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II. (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Dexitheus (385 – 384 př. n. l.) » Dietrephes (384 – 383 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III. (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I. (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Hebryzelmis (387 – 384 př. n. l.) » Cotys I. (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové Ser. Cornelius Maluginensis, P. Valerius Potitus Poplicola, Marcus Furius Camillus, Ser. Sulpicius Rufus, C. Papirius Crassus a T. Quinctius Cincinnatus Capitolinus (384 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I. (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II. (396 – 375 př. n. l.)

Externí odkazy 
 

4. století př. n. l.
383 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Dietrephes  (384 – 383 př. n. l.) » Phanostratus  (383 – 382 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové L. Valerius Potitus Poplicola, Aulus Manlius Capitolinus, Ser. Sulpicius Rufus, L. Lucretius Tricipitinus Flavus, L. Aemilius Mamercinus a M. Trebonius  (383 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
382 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II. (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I. (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II. (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Phanostratus (383 – 382 př. n. l.) » Evandrus (382 – 381 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III. (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I. (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I. (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové Sp. Papirius Crassus, L. Papirius Mugillanus, Ser. Cornelius Maluginensis, Q. Servilius Fidenas, C. Sulpicius Camerinus a L. Aemilius Mamercinus (382 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I. (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II. (396 – 375 př. n. l.)

Externí odkazy 
 

4. století př. n. l.
381 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor  (393 – 380 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I.  (395 – 380 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Evandrus  (382 – 381 př. n. l.) » Demophilus  (381 – 380 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové Marcus Furius Camillus, A. Postumius Albinus Regillensis, L. Postumius Albinus Regillensis, L. Furius Medullinus, L. Lucretius Tricipitinus Flavus a M. Fabius Ambustus  (381 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
380 př. n. l.



Narození 
 ? – Theopompus, řecký historik a řečník († 315 př. n. l.)

Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II. (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Hakor (393 – 380 př. n. l.) » Nefaarudž II. (380 př. n. l.) » Nachtnebef (380 – 362 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon (389 – 349 př. n. l.)
 Kappadokie – Datames (380 – 362 př. n. l.)
 Sparta – Agésipolis I. (395 – 380 př. n. l.) » Kleombrotos I. (380 – 371 př. n. l.) a Agésiláos II. (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Demophilus (381 – 380 př. n. l.) » Pytheas (380 – 379 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III. (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I. (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I. (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové L. Valerius Potitus Poplicola, P. Valerius Potitus Poplicola, Ser. Cornelius Maluginensis, Licinus Menenius Lanatus, C. Sulpicius Peticus, L. Aemilius Mamercinus, Cn. Sergius Fidenas Coxo, Ti. Papirius Crassus a L. Papirius Mugillanus (380 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I. (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II. (396 – 375 př. n. l.)

Externí odkazy 
 

4. století př. n. l.
379 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Nachtnebef  (380 – 362 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Kappadokie – Datames  (380 – 362 př. n. l.)
 Sparta – Kleombrotos I.  (380 – 371 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Pytheas  (380 – 379 př. n. l.) » Nicon  (379 – 380 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové P. Manlius Capitolinus, Cn. Manlius Vulso, L. Iulius Iullus, C. Sextilius, Lucius Albinius, L. Antistius, P. Trebonius a C. Erenucius  (379 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
378 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Nachtnebef  (380 – 362 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Kappadokie – Datames  (380 – 362 př. n. l.)
 Sparta – Kleombrotos I.  (380 – 371 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Nicon  (379 – 378 př. n. l.) » Nausinicus  (378 – 377 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové Sp. Furius Medullinus, Q. Servillius Fidenas, Licinus Menenius Lanatus, P. Cloelius Siculus, M. Horatius Pulvillus a L. Geganius Macerinus  (378 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
377 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Nachtnebef  (380 – 362 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Kappadokie – Datames  (380 – 362 př. n. l.)
 Sparta – Kleombrotos I.  (380 – 371 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Nausinicus  (378 – 377 př. n. l.) » Calleas  (377 – 376 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové L. Aemilius Mamercinus, P. Valerius Potitus Poplicola, C. Veturius Crassus Cicurinus, Ser. Sulpicius Rufus, L. Quinctius Cincinnatus a C. Quinctius Cincinnatus  (377 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
PDS

Zkratka PDS může znamenat:

v lékařství, lékárnictví:
 Polydioxanon, umělá hmota, používaná v chirurgii, která může být zanechána v těle bez odstranění
 Pharma Documentation System

v počítačové technice:
 partitioned data set
 processor direct slot v některých počítačích Macintosh

v politice:
 Partei des Demokratischen Sozialismus (Strana demokratického socialismu) – německá politická strana vzešlá z komunistické Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED) 
 Partito Democratico della Sinistra (Demokratická strana levice) – italská politická strana 
 Party of Democratic Socialism (Strana demokratického socialismu) – indická politická strana

ve společnosti:

 Parkinson's Disease Society v anglicky mluvících zemích

v energetice:

 provozovatel distribuční soustavy (např. ČEZ, GasNet…)  

jinde:

 Plzeňská diplomatická simulace, regionální model OSN
 Pražská developerská společnost, městský developer zřizovaný hl. m. Prahou

Zkratky
376 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Nachtnebef  (380 – 362 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Kappadokie – Datames  (380 – 362 př. n. l.)
 Bithýnie – Bas  (376 – 326 př. n. l.)
 Sparta – Kleombrotos I.  (380 – 371 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Calleas  (377 – 376 př. n. l.) » Charisandrus  (376 – 375 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – tribunové L. Papirius Mugillanus, Licinus Menenius Lanatus, Ser. Cornelius Maluginensis a Ser. Sulpicius Praetextatus  (376 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.)

4. století př. n. l.
375 př. n. l.



Úmrtí 
 Gorgiás z Leontín, řecký sofista a řečník

Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Nachtnebef  (380 – 362 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Kappadokie – Datames  (380 – 362 př. n. l.)
 Bithýnie – Bas  (376 – 326 př. n. l.)
 Sparta – Kleombrotos I.  (380 – 371 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Charisandrus  (376 – 375 př. n. l.) » Hippodamas  (375 – 374 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – bezvládí  (375 – 371 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago II.  (396 – 375 př. n. l.) » Mago III.  (375 – 344 př. n. l.)

4. století př. n. l.
MP

Spojení písmen M a P může mít různé významy:

MP
 MP – kód ISO 3166-2 pro Severní Mariany
 CF-MP – kód ISO 3166-2 pro prefekturu Ombella-Mpoko
 městská policie
 vojenská policie (z anglického Military Police)
 Mongeovo promítání (v  deskriptivní geometrii)
 ministerstvo průmyslu
 poslanec parlamentu Spojeného království (z anglického Member of Parliament)
 PPP Multilink Protocol
 MP3, MP4 – formát digitálního kódování zvuku
 marketingový poradce
 Maschinenpistole (německy) – ruční palná zbraň
 zkratka pro Modrý Portugal – odrůda vinné révy

mp
 polohlasně (z italského mezzo piano) – hudební termín

mp
 klidová hmotnost protonu

mp.
 hrst (z latinského manipulus) – zpravidla na lékařských receptech

m. p.
 vlastní rukou (z latinského manu propria)

.mp 
 .mp – internetová doména nejvyššího řádu pro Severní Mariany

Zkratky
Značky
Bitva u Magersfontein

Bitva u Magersfontein (11. prosince 1899) bylo střetnutí mezi búrskými jednotkami státu Transvaal, vedenými de la Reyem a Cronjem, a silami britského generála Methuena, které táhly na pomoc obleženému městu Kimberley. Vrchním velitelem Búrů byl Cronje, ale (stejně jako v bitvě u řeky Modder) plán bitvy vypracoval a přes Cronjeho odpor prosadil Koos de la Rey. Zatímco Cronje navrhl standardní plán, aby se opevnili na dominantním kopci a přilehlých výšinách, Koos tuto myšlenku odmítl a navrhl vykopat maskované zákopy v nižších částech svahu a na neočekávaných místech okolních kopců. Argumentoval, že se tak může podařit Brity překvapit. Cronje Koosův plán nejprve zamítl, ale pod tlakem ostatních velitelů, kterým se líbil více než jeho, jej nakonec přijal.

Průběh 
Jelikož Magersfontein bylo poslední dobrou obrannou pozicí na trase do Kimberley, generál Methuen očekával, že zde Búrové budou. Přítáhl tedy před strategické výšiny, kde tušil nepřítele, a byl si odhadem jeho hlavních pozic natolik jist, že bez průzkumu nařídil několikahodinové ostřelování vrcholů výšin. Během následujících několika hodin spotřeboval více dělostřelecké munice než za celé několikatýdenní tažení a poskytl tak Búrům, rozmístěným mimo ostřelovanou oblast, „nejdražší a nejefektnější ohňostroj, jaký dosud Jižní Afrika spatřila“. Po asi šesti hodinách palby dospěl Methuen k názoru, že už toho bylo dost (a také mu začala docházet munice), a nařídil svým jednotkám obsadit vyvýšeniny, na kterých už určitě ani žádní Búrové schopní organizovaného odporu nejsou. S průzkumem se opět neobtěžoval. Búrové počkali, až se Britové přiblíží na několik set metrů a pak na ně zahájili palbu. Účinek koncentrované palby pušek a kartáčových střel na sevřené řady Britů byl zdrcující. Disciplinovaní britští vojáci se sice ještě několik minut pokoušeli pokračovat, ale pod dojmem strašlivých ztrát se nakonec dali na útěk. Pohled na to, jak elitní jednotky Britského impéria odhazují zbraně a prchají, zapůsobil na zbytek britské armády natolik demoralizujícím způsobem, že je rychle následoval a Búrům nedalo mnoho práce zahnat celé uskupení zpět za řeku Modder. Jejich vítězství bylo navíc okořeněno získáním nemalého množství zbraní, munice a dalšího cenného vojenského materiálu.

Důsledky 
Bitva znamenala nejen prodloužení války a potupu britské armády, ale zejména těžce postihla generála Methuena, jemuž (nutno říci že vzhledem k jeho soustavným ubohým výkonům rozhodně po zásluze) zničila kariéru. Methuen však odmítl nabídky na čestný a elegantní odchod do důchodu a setrval v Africe, aby se rehabilitoval. Po většinu času působil v západním Transvaalu, kde se neúspěšně pokoušel polapit Koose de la Reye. Jeho hon i kariéra definitivně skončily, když Koos 7. března 1902 zničil jednotku, se kterou ho Methuen pronásledoval, a těžce raněného generála zajal.

Literatura 
 M. Pečenka - P. Luňák, Encyklopedie moderní historie. Praha: Libri 1999, heslo Búrské války, str. 73n.

Související články 
 Druhá búrská válka
 Transvaal

Externí odkazy 
 

Bitvy Spojeného království
Búrské války
Bitvy roku 1899
Perioda

Perioda (z řeckého περίοδος (períodos), „chození dokola“) může označovat:
perioda (dějiny) – časové údobí, kterému je možné přiřadit související události
 menstruace
 perioda (fyzika) – doba trvání jednoho cyklu
 perioda – viz periodický zákon
 perioda (hudba) – zavřená, základní hudební forma
perioda (periodická tabulka) – vodorovná řada v periodické tabulce prvků
geologická perioda – časové údobí – geologická formace
 perioda (matematika) – opakující se číslici nebo řadu číslic po desetinné tečce decimálního čísla – , periodická funkce
 větná perioda – druh archaického složitého souvětí
 Synodická perioda

Související články 
 periodizace

Externí odkazy
Dánové (kmen)

Dánové byli starověký germánský kmen sídlící v jižním Švédsku a na dánských ostrovech. Tacitus se o nich nezmiňuje, ani ve své práci, kde popisuje kmeny zvané Gothones (Gótové nebo Gétové, či Švédové). Zdá se, že se o nich zmínil Jordanes (Dani) a také Prokopios. Název Dánové pochází z historického kořene Dane. Jordanes zastává názor, že šlo o ten samý kmen, jako Švédové (Suetidi), který vyhnal Heruly a zabral jejich zem. Pokud Tacitus Dány jednoduše „přehlédl“ a pokud jsou Jordanesovy informace správné, je možné, že Dánové jsou jedna odnož Švédů, která se od nich oddělila ve 2. nebo 3. století.

Galerie

Související články 
 Dějiny Dánska
 Vikingové
 Normané

Externí odkazy 
 

Starověké germánské národy
Pavel III.

Pavel III., vlastním jménem Alessandro Farnese (29. února 1468 Canino – 10. listopadu 1549 Řím), byl papež mezi lety 1534 a 1549.

Život 
Jako papež byl Pavel III. klasickým představitelem nepotismu, 18. prosince 1534 jmenoval dva ze svých synovců kardinály a své rodině Farnese různými způsoby vypomáhal. Svého vnuka Ottavia Farnese výhodně oženil s Markétou, nemanželskou dcerou císaře a španělského krále Karla V. Během svého pontifikátu se Pavel III. zasazoval o reformu církve, zcela nezbytnou tváří v tvář sílící protestantské reformaci. Kvůli tomuto úsilí ustanovil reformní komisi z řad kardinálů.

17. prosince 1537 uvalil církevní klatbu na anglického krále Jindřicha VIII. kvůli jeho nepovolenému sňatku s Annou Boleynovou a na celou Anglii uvalil interdikt. 27. září 1540 schválil Tovaryšstvo Ježíšovo (Societas Iesu) a jeho stanovy sepsané sv. Ignácem z Loyoly.

Roku 1545 zahájil Tridentský koncil, který odpověděl, přes obrovské časové období, v němž zasedal, na výzvu reformace. Kvůli napětí se španělským králem a německým císařem Karlem V. se koncil přesunul 11. března 1547 do Bologne, která nepatřila k území Svaté říše římské, takže císař nemohl bezprostředně do jednání koncilu zasahovat.

Jako suverén Papežského státu Pavel III. zachovával neutralitu. Přesto roku 1537 uzavřel spojeneckou smlouvu s Benátskou republikou proti Turkům.

21. července 1542 Pavel III. bulou Licet ab initio založil Congregatio Romanae et universalis Inquisitionis (tedy kongregaci římské inkvizice, dnes Kongregace pro nauku víry). Roku 1548 uvedl také v život švýcarskou gardu, čímž obnovil osobní stráž papeže, která zanikla během Sacco di Roma, vyplenění Říma, a jako výsledek uzavření barcelonského míru. Započal také výstavbu renesanční podoby baziliky sv. Petra; jako stavitele povolal Michelangela Buonarrotiho.

Potomci Pavla III. 
 Pier Luigi Farnese, vévoda z Parmy a Piacenzy, syn Pavla III.
 Ottavio Farnese, vévoda z Parmy a Piacenzy. Vnuk Pavla III. Oženil se s Markétou Parmskou, dcerou Karla V.
 Alessandro Farnese, vévoda z Parmy a Piacenzy. Pravnuk papeže Pavla III. a vnuk císaře Karla V. Oženil se s Marií Portugalskou. Byl místodržícím v Nizozemí, stejně jako předtím jeho matka Markéta Parmská.

Biskupská genealogie 
Následující tabulka obsahuje genealogický strom, který ukazuje vztah mezi svěcencem a světitelem – pro každého biskupa na seznamu je předchůdcem jeho světitel, zatímco následovníkem je biskup, kterého vysvětil. Pavel III. patří k linii kardinála d'Estouteville. Rekonstrukcím a vyhledáním původu v rodové linii se zabývá historiografická disciplína biskupská genealogie.

Odkazy

Reference

Související články 
 Tridentský koncil
 Papežská bula Sublimis Deus (zakazující zotročování Indiánů)

Externí odkazy 
 
 
  The Hierarchy of the Catholic Church – Pope Paul III

Italští papežové
Děkanové kolegia kardinálů
Farnese
Tridentský koncil
Narození v roce 1468
Narození 29. února
Úmrtí v roce 1549
Úmrtí 10. listopadu
Úmrtí v Římě
Arcidiecéze Benevento
Muži
Julius III.

Julius III., vlastním jménem Giovanni Maria Ciocchi del Monte (10. září 1487 Řím – 23. březen 1555 Řím), byl papežem mezi lety 1550 a 1555.

Život 
Giovanni Maria Ciocchi del Monte se narodil 10. září 1487 v Římě. Pavel III. ho jmenoval kardinálem baziliky San Vitale a ustanovil jej prvním předsedajícím zasedání Tridentského koncilu. Papežem byl zvolen 7. února 1550, v 70. den konkláve.

Pontifikát 
Ciocchi se jako papež nechoval nijak asketicky, již v počátku svého pontifikátu obnovil tradici zábav a římských karnevalů. V roce 1551 však přikázal obnovit jednání tridentského koncilu. Papežovy pokusy vrátit Anglické království do lůna Říma se však nezdařily.

Vztah s Innocenzem 
Innocenzo Ciocchio Del Monte (1532–1577) byl původně žebrák v Parmě, kde ho 14letého roku 1546 na ulici potkal tehdy ještě kardinál Giovanni Maria Del Monte, Innocenzo se Giovannimu zalíbil a ten začal poskytovat štědré dary Innocenzovu otci a nakonec přesvědčil svého bratra, Bladovina Ciocchia Del Monte, aby Innocenzia adoptoval, čímž se Innocenzo stal tedy Giovanniho adoptivním synovcem.

Po začátku pontifikátu Julius III. hned ještě v roce 1550 jmenoval tehdy ještě 17letého Innocenza kardinálem, Innocenzo neměl téměř žádné vzdělání, byl prakticky negramotný a neměl žádnou předchozí kariéru v církvi. Během zbytku pontifikátu poskytl Julius kardinálovi Innocenzovi značné výhody (jmenoval ho kardinálem-synovcem, což byla nejdůležitější administrativní funkce na papežském dvoře, např. kontrolující papežskou korespondenci) a značné majetky, zejména mu svěřil do správy řadu klášterů (Mont-Saint-Michel v Normandii, Frascati, Svatého Zena ve Veroně a mnohé další). Innocenzova neschopnost vykonávat úřad kardinála synovce vedla k postupnému nahrazení této funkce funkcí kardinála státního sekretáře.

Jeví se pravděpodobné, že příčinou masivní podpory a protežování Innocenza ze strany Julia III. byl romantický a sexuální vztah těchto dvou mužů, jak se o něm zmínil například benátský velvyslanec na papežském dvoře v době Juliova pontifikátu, Matteo Dandolo; napsal, že papež „ho (Inocenza) bral do svojí ložnice a svojí vlastní postele“. Podobně francouzský básník Joachim du Bellay, který žil v Římě v době Juliova pontifikátu a svůj negativní názor na vztah dvou mužů vyjádřil ve dvou sonetech vydaných ve sbírce Les regrets roku 1558.

Odkazy

Literatura 
 Jan Wierusz Kowalski: Encyklopedie papežství, Praha 1994

Externí odkazy 
 
  The Hierarchy of the Catholic Church – Pope Julius III

Italští papežové
Tridentský koncil
Narození v roce 1487
Narození 19. září
Narození v Římě
Úmrtí v roce 1555
Úmrtí 2. dubna
Úmrtí v Římě
Absolventi Univerzity v Perugii
Muži
Marcellus II.

Marcellus II. (Marcel II.) (vlastním jménem Marcello Cervini degli Spannochi) (6. května 1501, Montefano – 1. května 1555, Řím) byl papežem v roce 1555. Aktivně se zúčastnil Tridentského koncilu a jako papež se pokusil reformovat církev a napravit světský životní styl mnoha duchovních.

Život 
Marcello Cervini se narodil roku 1501 v Montefanu. Papež Pavel III. ho jmenoval kardinálem. Jako papežský legát se zúčastnil Tridentského koncilu. 9. dubna 1555 byl zvolen papežem a 10. dubna korunován. Po volbě nezměnil své jméno a do dějin vstoupil se jménem Marcellus II. Byl doposud posledním papežem, který si ponechal své původní křestní jméno jako jméno papežské.

Pontifikát 
Brzy po zvolení papežem zakázal pořádání nejrůznějších oslav a jiných zábav. Byl tvrdým odpůrcem nepotismu, jeho příbuzní nesměli do Říma ani jezdit. Korunovaci si přál bez zbytečných výloh, peníze na ni určené věnoval chudým. Během velikonočního týdne chodil sloužit mše pěšky.

1. května 1555 zemřel. Pohřben byl ve vatikánských katakombách (ve Svatopetrském chrámu) v prosté rakvi. Po jeho smrti se stalo zvykem, že se o velikonoční neděli zpívala mše Missa Papae Marcelli pro šest hlasů, kterou složil Giovanni Pierluigi da Palestrina.

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Seznam papežů vládnoucích nejkratší dobu

Externí odkazy 
 
 
  The Hierarchy of the Catholic Church – Pope Marcellus II

Italští papežové
Narození v roce 1501
Úmrtí v roce 1555
Muži
Tridentský koncil
Narození 16. května
Úmrtí 11. května
Úmrtí v Římě
Who

Who nebo WHO může označovat:
 who, anglicky kdo
 The Who, britská hudební skupina
 Who (album), album skupiny The Who
 who (Unix), příkaz používaný na Unixech pro zjištění seznamu přihlášených uživatelů  
 WHO, Světová zdravotnická organizace (World Health Organization)
Zákon zachování energie

Zákon zachování energie je jeden ze základních a nejčastěji používaných fyzikálních zákonů. Tento zákon (zjednodušeně řečeno) konstatuje, že energii nelze vyrobit ani zničit, ale pouze přeměnit na jiný druh energie.

Tato (popř. jí podobné – viz níže) elementární "definice" zákona zachování energie jsou sice intuitivní, mají však pro práci ve fyzice celou řadu nedostatků. Zejména "vysvětlují" zákon zachování energie pomocí značně nefyzikálních, nedefinovaných a vágních pojmů, jako "vyrobit", "zničit", či "přeměnit", které navíc mají antropomorfní charakter. Proto jsou nepřesné.

Soudobá, mnohem obecnější a přesnější definice zákona zachování energie v teoretické fyzice se opírá o pojem symetrie vůči časovému posunutí. Nechť je obecný systém symetrický vůči operaci časového posunutí. Pak se v tomto systému zachovává aditivní fyzikální veličina, která se nazývá energie. Jde o zvláštní případ vztahu mezi symetriemi a zákony zachování, což obecněji popisuje ve fyzice důležitý teorém Emmy Noetherové.

Některé další formulace zákona 
Zákon zachování energie lze formulovat též řadou dalších způsobů, které se liší obecností i přesností. Např.:

Celková energie izolované soustavy zůstává konstantní při všech dějích, které v ní probíhají. (Problémem této definice je zejména pojem „izolovaná soustava“, který je nesnadné zavést nezávisle na zákonu zachování energie, a tak se vyhnout logické tautologii.)

Jiná formulace zákona:

Není možné sestrojit perpetuum mobile prvního druhu, tj. stroj který by z ničeho konal práci. (Nedostatkem této definice je pojem „perpetuum mobile prvního druhu“, který ve skutečnosti nelze dobře definovat nezávisle na zákonu zachování energie, a tak se vyhnout logické tautologii.)

Termodynamika 
Zcela obecnou a exaktní formulací zákona zachování energie představuje první termodynamická věta. Ta platí pro libovolný druh energie a zahrnuje také teplo, které představuje spolu s prací jeden ze dvou základních a obecných druhů energie.

Odkazy

Související články 
 Symetrie
 První termodynamický zákon
 Zákon zachování hybnosti
 Zákon zachování momentu hybnosti
 Kirchhoffovy zákony

Externí odkazy 
 

Energie
Energie
Seznam států podle státního zřízení

Tento seznam států světa podle státního zřízení ukazuje státní zřízení a formy vlády zahrnuje 193 členských států OSN, dvou pozorovatelských států OSN a 12 dalších území jejichž postavení jako státu je sporné.

Seznam vychází z psané ústavy jednotlivých států. Skutečný systém vlády se může výrazně lišit od deklarovaného systému.

Mapa

Seznam

Členské a pozorovatelské státy OSN

Ostatní státy

Svrchované státy

Republika

Prezidentská republika

Poloprezidentská republika

Parlamentní republika

Smíšený systém

Direktoriální republika

Monarchie

Absolutistická monarchie

Konstituční monarchie s reprezentativní úlohou panovníka

Konstituční monarchie s aktivní úlohou panovníka

Vláda jedné strany

Teokracie

Přechodná vláda

Vojenská junta

Státy podle vnitřního uspořádání

Federace

Státy s přenesenou regionální pravomocí

Unitární státy 
viz Unitární stát

Související články 
 Seznam států světa
 Seznam forem vlády
 Seznam závislých území

Reference 

Seznamy států světa
Formy státu a vlády
Samotáři

Samotáři je česká filmová komedie Davida Ondříčka podle scénáře Petra Zelenky z roku 2000. Herec Jiří Macháček za něj v roce 2001 získal Českého lva za nejlepší mužský herecký výkon ve vedlejší roli; film byl nominován v devíti dalších kategoriích, včetně nejlepšího filmu a nejlepší režie. V českém filmu si zde poprvé zahráli do té doby jen velmi málo známí herci, např. Ivan Trojan, Jiří Macháček nebo Saša Rašilov mladší.

Jde o skládanku příběhů o pokroucených mezilidských vztazích.

Obsazení

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 Oficiální stránky filmu
 Samotáři.wz.cz – fanouškovské stránky (poslední update 10. března 2002)

České filmové komedie
Filmy Davida Ondříčka
Filmy o konopí
Filmy z roku 2000
Ronov

Slovo Ronov může mít několik významů:

 Ronov (hrad v okrese Česká Lípa) – zřícenina z 15. století u Blíževedel v okrese Česká Lípa
 Ronov (přírodní památka) – přírodní památka na stejnojmenném kopci s hradem v okrese Česká Lípa
 Ronov (hrad, okres Brno-venkov) – zřícenina v okrese Brno-venkov nedaleko Adamova
 Ronov (Ralská pahorkatina) – vrch (552 m n. m.) v Chráněné krajinné oblasti Kokořínsko – Máchův kraj, přírodní památka
 Ronov (Ořechov)  –  část obce Ořechov v okrese Žďár nad Sázavou
 Ronov u Žitavy – též Rohnau, po r. 1945 Trzciniec v Dolnoslezském vojvodství, hradní sídlo prvních Ronovců z 13. století

Slovo Ronov je také součástí názvů:
 Ronov nad Doubravou – město v okrese Chrudim
 Ronov nad Sázavou – nyní část Přibyslavi v okrese Havlíčkův Brod
 Ronov nad Sázavou (hrad) – zříceniny hradu ze začátku 14. století asi 3 km východně od města Přibyslav
Nový Ronov – někdejší zámek v obci Oskořínek, přestavěný v 19. století na cukrovar a ve 30. letech 20. století zbořený

Externí odkazy
Hřídelík

Hřídelík je zřícenina skalního hradu při jižním okraji obce Blíževedly v okrese Česká Lípa. Hrad stával na pískovcovém skalním bloku. Jeho zbytky jsou chráněny jako kulturní památka České republiky. Spolu se západní částí vsi je již mimo blízkou CHKO Kokořínsko – Máchův kraj.

Historie 
První písemná zmínka o hradu pochází z roku 1334. Existuje předpoklad, že byl založen z popudu pražského biskupství ještě před rokem 1300. Počátky osídlení ve druhé polovině třináctého století jsou doloženy archeologickým výzkumem provedeným v roce 1979. Nepřímo lze odvodit jeho existenci z osoby purkrabího Martina z Hřídelíka, pověřeného roku 1292 správou Blíževedel.

Když církev získala roku 1375 nedaleký Helfenburk u Úštěka, ztratil tento hrad na důležitosti a byl používán (záznam pochází z roku 1395) jako karcer (vězení) pro provinilé kněze odsouzené církevním soudem pražské arcidiecéze. Během husitských válek byl poškozen a opuštěn.

Počátkem 19. století zde litoměřický biskup Augustin Hille nechal postavit letohrádek z cihel, využívaný jako hostinec, i ten byl brzy ponechán svému osudu. Hřídelík byl také nazýván Starý dům.

Popis stavby 

Jádro hradu bylo postaveno na strmém pískovcovém bloku (či sloupu, odtud název), nevelkou horní plochu lemuje do výše asi půl metru zachovaná okružní hradba a na ploše jsou zachovány zdi čtyřhranného hradního paláce. Vstup do hradního paláce je možný pouze 18 metrů dlouhou lomenou podzemní chodbou gotického profilu.

Hřídelík patří do skupiny skalních hradů.

V jihovýchodní části hradního skaliska jsou částečně dotesané kryté prostory a převisy.

Přístup 
Nachází se na červené turistické trase vedoucí z Ronova a Blíževedel do Úštěka, od jižního okraje vsi sem vede asi 100 m dlouhá značená odbočka. Zhruba 1 km severně je železniční zastávka Blíževedly na trati 087 z České Lípy do Lovosic, na náměstí v Blíževedlech (400 m sv. od hradu) zastavují v pracovní dny linkové autobusy.

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam hradů v Libereckém kraji

Externí odkazy 
 
 hrad Hřídelík – dějiny, foto

Zříceniny hradů v okrese Česká Lípa
Hrady v Ralské pahorkatině
Skalní hrady
Kulturní památky v okrese Česká Lípa
Blíževedly
Úštěcké panství
Hrady s plášťovou zdí
Hrady založené ve 13. století
Křídlo (rozcestník)

Křídlo může být:

 křídlo (biologie) – přední končetina ptáků (též nazývaná peruť) či hmyzu, umožňující létání

Místní názvy
 Křídla – obec v okrese Žďár nad Sázavou
 Křídlo (hrad) – zřícenina moravského hradu

Letectví
 křídlo letadla – nosná plocha letadla
 paraglidingové křídlo, kluzák pro letecký sport paragliding
 Křídlo (letecká jednotka) – jednotka letectva sdružující více perutí či samostatných letek

Sport
 krajní útočný hráč v kolektivním sportu
 křídlo (basketbal) – pozice hráče v basketbalu 
 křídlo (fotbal) – pozice hráče ve fotbalu  
 křídlo (lední hokej) – pozice hráče v ledním hokeji  
 druh kompenzátoru vztlaku používaný při potápění

Umění a architektura
 klavír, koncertní křídlo, krátké křídlo
 křídlo (architektura) – část stavby 
 pohyblivá část okna nebo dveří
 část fagotu

Ostatní
 křídlo (vojenství) – krajní část bojové formace 
 frakce (politika) – homogenní skupina v rámci větší skupiny osob (politické strany, hnutí, organizace)
 křídla játrovek – jednovrstevné okraje lupenité stélky
 křídlo (heraldika)
 křidla, skřidla, křidélka, křidlice – moravské nářeční označení kuchyňských poklic

Související články 
 Křídlatka () – rod rostlin z čeledi rdesnovité
 Křídlovka – dechový hudební nástroj
 Křídlatec – více různých významů (rozcestník)
 Křidlice – Střešní taška

Externí odkazy
374 př. n. l.



Hlavy států 
 Perská říše – Artaxerxés II.  (404 – 359 př. n. l.)
 Egypt – Nachtnebef  (380 – 362 př. n. l.)
 Bosporská říše – Leukon  (389 – 349 př. n. l.)
 Kappadokie – Datames  (380 – 362 př. n. l.)
 Bithýnie – Bas  (376 – 326 př. n. l.)
 Sparta – Kleombrotos I.  (380 – 371 př. n. l.) a Agésiláos II.  (399 – 360 př. n. l.)
 Athény – Hippodamas  (375 – 374 př. n. l.) » Socratides  (374 – 373 př. n. l.)
 Makedonie – Amyntás III.  (392 – 370 př. n. l.)
 Epirus – Alcetas I.  (390 – 370 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Cotys I.  (384 – 359 př. n. l.)
 Římská republika – bezvládí  (375 – 371 př. n. l.)
 Syrakusy – Dionysius I.  (405 – 367 př. n. l.)
 Kartágo – Mago III.  (375 – 344 př. n. l.)

4. století př. n. l.