Decibel

Decibel je jednotka nejznámější použitím k měření hladiny intenzity zvuku. Ve skutečnosti se jedná o obecné měřítko podílu dvou hodnot, které se užívá v mnoha oborech. Je fyzikálně bezrozměrnou míru, obdobně jako třeba procento, ovšem na rozdíl od něj je decibel logaritmická jednotka, jejíž definice souvisí s objevením Fechner-Weberova zákona, že totiž lidské tělo vnímá podněty logaritmicky jejich intenzitě (i velké změny velkých podnětů způsobují jen malé změny počitků). Míra vytvořená v roce 1923 inženýry Bellových laboratoří původně sloužila k udávání útlumu telefonního vedení. Například pokles (útlum) o 3 dB u výkonu značí poloviční výkon, naopak zisk (zesílení) o 3 dB je dvojnásobný výkon (pozor, pro jiné veličiny jako např. napěťový přenos toto nemusí platit). Decibel nepatří do soustavy SI, ale je povoleno užívat jej spolu s jednotkami SI.

Akustika 
Toto vyjadřování reality se uplatnilo zejména v akustice: na pokusech s dobrovolníky a mrtvou komorou se zjistilo, že průměrný jedinec slyší nejvýrazněji frekvence kolem 1–3 kHz. K vytvoření etalonu se použil sinusový tón 1000 Hz. Ten se pouštěl velmi potichu v absolutně tichém, bezodrazovém prostředí lidem s odpočatým sluchem. Zjistilo se, že průměrný jedinec jej začne vnímat, je-li v komoře hladina akustického tlaku p0 = 2×10−5 Pa.

Logaritmováním poměru zvukového tlaku a tohoto stanoveného nejslabšího slyšitelného zvuku vznikne relativní (bezrozměrné) číslo, jehož jednotka je označena jako bel. Běžně se ovšem pracuje s desetkrát podrobnější jednotkou decibel (odvozená pomocí předpony soustavy SI deci). Jednotka je pojmenována po skotském vynálezci telefonu Alexandrovi Grahamu Bellovi.

Označíme-li hladinu akustického tlaku Lp, pak:

Jde o logaritmus o základu 10.

Proč druhé mocniny? Ukazuje se výhodné zavést jednotku tak, aby pracovala primárně raději s výkonem a výkon vzrůstá se čtvercem tlaku (mikrofony při měřeních ovšem reagují na tlak). Definujeme hladinu intenzity LI:

Jak bylo uvedeno, člověk nevnímá stejně hlasitě stejně intenzivní podněty při různých frekvencích. Pokusy ukázaly, že vnímání se navíc mění při různých hlasitostech. Výsledkem těchto měření jsou ISO křivky (dříve Fletcherovy-Munsonovy křivky) stejné hlasitosti. Aby změřené hodnoty více reflektovaly lidské vnímání, vznikly analyticky jednoduše vyjádřitelné korekční křivky A, B, C. Křivka C je v intervalu 125 Hz až 1 kHz konstantně rovna nule (nezavádí žádnou korekci), nad tímto intervalem a pod ním zavádí zápornou korekci. Křivka B připodobňuje měření subjektivnímu vjemu hlasitých zvuků, křivka A vjemu slabších zvuků. Pokud udáváme veličinu upravenou pomocí korekční křivky, neudáváme už hladinu tlaku/intenzity, ale hladinu zvuku a za značku decibelu se do závorky doplní symbol použité korekční křivky. Např.:

Zvukoměr je přístroj, který měří přesným mikrofonem akustický tlak, převádí jej na střídavé napětí, podle potřeb měření umožňuje zařazení některého z filtrů realizujícího křivky A, B, C. Změřené napětí pak zobrazí na voltmetru ocejchovaném v decibelech.

Přímá souvislost hladiny akustického tlaku s elektrickým napětím potřebným k vybuzení rádiového vysílače nebo elektroakustického měniče vedla k tomu, že zvukový mistr pracující se středoevropským zvukovým režijním zařízením má indikátor vybuzení (voltmetr splňující přesná kritéria chování) ocejchovaný rovněž v decibelech (bez korekčních křivek). Písmeno L značí obecnou úroveň – level.

Půjde-li o studiové zařízení firmy z éry socialismu, pak

Moderní studiová zařízení a všechna telekomunikační zařízení pracují s jinou referenční hodnotou:

Komerční zařízení pracují s ještě jinou referenční hodnotou:

Pro výpočet průměru v čase je vhodnější použít aritmetický průměr argumentu logaritmu. Aritmetický průměr decibelů (geometrický průměr akustického tlaku) dává zkreslené výsledky.

Fyziologické porovnávání hladiny akustického tlaku 
Pro srovnání úrovně akustického hluku lze využít tuto tabulku:

Limity 
V ČR stanoví limity hluku nařízení vlády 272/2011, o ochraně zdraví před nepříznivými účinky hluku a vibrací. Základní hladinou pro venkovní prostory je limit 50 dB. Pro dobu v noci se snižuje o 10 dB, ale pro hlukovou zátěž v blízkosti komunikací se zvyšuje až o 20 dB. Ekvivalentní hladina akustického tlaku se určuje měřením nebo výpočtem podle provozu na komunikaci.

Elektřina a elektrotechnika 
Jak je už zřejmé, pomocí decibelu se charakterizují i výkonové jednotky, i v elektrickém světě (např. vysílače) (G - angl. gain - zisk, m - miliwatt). (Je dobré si opět povšimnout, že nyní násobíme desíti.)

Rozdíl v používání označení L, G nebo AP je zpravidla dán tím, že L se používá ve vztahu k tzv. referenčnímu výkonu, které je P0=1mW, zatímco G a AP se používají k vyjádření skutečného poměru dvou výkonů – například zesílení zesilovače apod.

Jednotka dBm (decibel nad miliwattem) se používá i k měření napětí. Aby však bylo možné přepočítat výkon na napětí, musí být udána i impedance:

Pokud není řečeno jinak, uvažuje se normovaná impedance o hodnotě . Pokud výkon  na impedanci  přepočítáme na napětí, dostaneme hodnotu

Zpracovávání zvuku 
S nástupem digitální techniky je pouze přirozená další metamorfóza decibelu: mějme analogově-digitální převodník, kterým zpracováváme zvuk. Pak

w0 je v takovém případě největší slovo, které je převodník schopen zpracovat. V případě údajů převodníků jde o fyzikálně bezrozměrné jednotky. Písmena FS značí Full Scale, tedy plný rozsah (rozuměj převodníku).

Radiotechnika 
V radiotechnice vyjadřuje dBi zisk antény v porovnání s izotropní anténou, dBd zisk v porovnání s půlvlnným dipólem. Místo dBd se častěji setkáme jenom s označením dB. Platí dBi = 2,16 + dBd

Příbuzné jednotky 
 Bel je desetinásobek decibelu.
 Neper (Np) je jiná logaritmická jednotka, která na rozdíl od decibelu využívá přirozený logaritmus namísto dekadického. Rovná se přirozenému logaritmu podílu dvou porovnávaných hodnot jedné veličiny. Byla pojmenována po objeviteli logaritmu Johnu Napierovi a bývala užívána k vyjádření poměru napětí a proudů. V současnosti je neper nahrazován decibelem.

Odkazy

Reference

Literatura 
 BANÁŠ, Pavel; HOLUBOVÁ, Renata a KUBÍNEK, Roman. Fyzika II. 2. díl, Světelné jevy, zvukové jevy. Olomouc: Prodos, 2019. 64 s. ISBN 978-80-7230-240-6.
 ČESKO. Nařízení vlády č. 272 ze dne 24. srpna 2011, o ochraně zdraví před nepříznivými účinky hluku a vibrací. Sbírka zákonů ČR. 2011, částka 97, s. 3338–3351. ISSN 1211-1244. Dostupné také z: https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2011-272
 PROCHÁZKOVÁ, Sára. Počítání s decibely (nen í třináctá komnata matematiky). Internetový portál Elektrotechnika. Projekt spolufinancovaný Evropským sociálním fondem a státním rozpočtem České republiky č. CZ.1.07/1.3.09/01.0021. D/0059/2009/ŘDP 1. [2009, zpříst. 2017], [cit. 31. 1. 2023]. Dostupné z: https://docplayer.cz/17914926-Pocitani-s-decibely-neni-trinacta-komnata-matematiky.html
 SMETANA, Ctirad a kol. Hluk a vibrace: měření a hodnocení. 1. vyd. Praha: Sdělovací technika, 1998. 188 s. ISBN 80-901936-2-5.

Externí odkazy 
 
 

Akustické jednotky
Bezrozměrné jednotky