Jan Čep

Jan Čep (31. prosince 1902, Myslechovice u Litovle – 25. ledna 1974, Paříž) byl moravský spisovatel, esejista a překladatel (angličtina, francouzština, italština, němčina, španělština) katolické orientace.

Život 
V letech 1922–1926 studoval na FF UK češtinu, francouzštinu a angličtinu,studia však nedokončil. Během studií napsal své první literární dílo nazvané Anglické dojmy. Stal se spisovatelem a překladatelem z povolání, pracoval také jako nakladatelský lektor a publikoval v řadě časopisů a revuí (Akord, Cesta, Host, Listy pro umění a kritiku, Na hlubinu, Řád aj.). Osobně znal spisovatele, jako byli František Halas nebo Egon Hostovský. Blízké přátelství jej pojilo mj. s Janem Zahradníčkem či Bedřichem Fučíkem. V roce 1938 se stal kmotrem pozdějšího hudebníka Petra Skoumala.

Byl členem Moravského kola spisovatelů (1933–1948). Dne 26. února 1948 byl vyloučen ze Syndikátu českých spisovatelů a v srpnu 1948 emigroval přes Aš do Francie (Paříž), kde i zemřel a byl pochován. Domů se již nikdy nevrátil.

V letech 1951–1954 žil v Mnichově, kde působil v rádiu Svobodná Evropa, po roce 1954 se vrátil do Paříže, pro Svobodnou Evropu pracoval dále jako zpravodaj a autor kulturní rubriky (Kniha týdne etc.)

Mimo svoji vlast se necítil šťastný, protože k ní měl velmi silný vztah. Několikrát vážně přemýšlel o tom, že se stane knězem, ale nakonec se roku 1954 oženil. Roku 1965 prodělal mozkovou mrtvici, což mu znemožnilo další veřejnou činnost.

Dílo 
Jako prozaik se prosadil zejména povídkami. Byl F. X. Šaldou hodnocen jako výborný povídkář „jitřního zraku“, čímž mínil pohled zacílený k podstatě věcí, k neviditelné skutečnosti, zároveň ale (zdánlivě naivně) dětský (dítě je podstatným a častým Čepovým hrdinou). Jan Čep nepatří mezi ruralisty, neboť základním akcentem jeho próz není pro tento proud typické vyvyšování venkovského prostředí nad městské a řád jako ideová maxima, nýbrž existenciální napětí v duších jeho hrdinů. Nelze ho však zařadit ani mezi autory psychologických próz, protože hlavním dějištěm povídek je duchovní, nikoli jen duševní, svět jeho postav. Výstižně byla hlavní myšlenka Čepova díla popsána jako bojiště, na něž vystupuje Bůh, ďábel a člověk se svou nesmrtelnou duší; Bedřich Fučík ve své knize Píseň o zemi označuje Boha jako fakticky jediného partnera Čepových postav. Čepovu esejistickou i prozaickou tvorbu výrazně ovlivnil pobyt u Josefa Floriana ve Staré Říši. Zde se setkal s autory, kteří měli napříště ovlivnit jeho esejistické dílo. Byl to zejména Romano Guardini, Jacques Maritain a Gabriel Marcel. Tito katoličtí myslitelé zasáhli hluboce Čepovo myšlení směrem ke křesťanskému personalismu. Esejistická tvorba tohoto autora je zcela rovnocennou součástí jeho díla. Základním pojmem Čepovy poetiky je pojem „dvojí domov“, napětí pociťované mezi viditelnou a neviditelnou skutečností, životem a smrtí, světem tohoto světa a světa onoho, k němuž je branou smrt. V této souvislosti Čep často cituje sv. Pavla a jeho výrok ze začátku 13. kapitoly Prvního listu Korinťanům (1 K 13) o „vidění jen v zrcadle a podobenství“: v tomto životě vidíme jen částečně, po smrti však uvidíme reálný stav věcí; po tomto reálném vidění (a vpuštění do „druhého domova“, tj. k Bohu) neustále toužíme. Protože jej však zatím nemůžeme získat, je náš pobyt na vezdejším světě poznamenán smutkem. Esejistická tvorba tohoto autora je zcela rovnocennou součástí jeho díla. Od roku 1991 vycházejí jeho sebrané spisy (péčí Mojmíra Trávníčka a Bedřicha Fučíka).

V emigraci psal především esejistická díla.

 Dvojí domov (1926), povídky
 Vigilie (1928), povídky
 Cesta na jitřní
 Zeměžluč (1931), jedná se o spojení dvou knih (Dvojí domov a Vigilie). Hrdinové zde překonávají těžký osud návratem k rodovým tradicím a náboženskou vírou.
 Letnice (1932)
 Děravý plášť (1934)
 Hranice stínu (1935). Hrdina Čepova jediného románu, učitel Randa, se po milostném zklamání a existenční prohře vrací do rodného kraje, svěřuje se svému dědečkovi a ve vesnickém prostředí a víře mizí jeho deprese a nachází smysl svého života.
 Modrá a zlatá (1938), opět se zde objevuje návrat do rodného kraje
 Tvář pod pavučinou (1941), vrací se ke svému oblíbenému tématu (návrat) a ještě přidává nostalgii a tragický pocit ze smrti
 Lístky z alba (1944)
 Polní tráva (1946)

V emigraci 
 Rozptýlené paprsky (1946)
 Cikáni, francouzsky psané povídky
 Malé řeči sváteční, eseje
 O lidský svět (1953), rozhlasové úvahy
 Samomluvy a rozhovory (1959)
 Zápisky Jiljího Klena (1963), próza
 Poutník na zemi (1965), eseje
 Sestra úzkost (1969), sbírka 12 povídek vydaných v letech 1926–1941
 Sestra úzkost /Zlomky autobiografického eseje/ (1975, posmrtně v Římě) – autobiografické eseje (vzpomínková kniha)

V letech 1948 a 1969 vyšel jeho překlad románu Bruce Marshalla All glorious within (Plná slávy).

Zajímavost 
I když je jako datum jeho narození uváděn 31. prosinec 1902, ve skutečnosti se narodil až po půlnoci, tedy 1. ledna 1903. Jeho synovec Jiří Skládal ve své knize Kde se vzal Jan Čep uvádí, že o mylný záznam v křestním listu se postaral jeho otec: usoudil, že být jakoby o rok starší bude pro něj v životě lepší.

Odkazy

Reference

Literatura 
 
 
 
 
 
 TRÁVNÍČEK, Mojmír. Pouť a vyhnanství: Život a dílo Jana Čepa. Brno: Proglas, 1996. 189 s. .

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1900–1945

Externí odkazy 
 
 
 Jan Čep ve Slovníku české literatury po roce 1945
 Jan Čep na stránkách Obce překladatelů
 Jan Čep na stránkách Centra dějin české teologie KTF UK 
 iEncyklopedie:Čep Jan
 Pořad Českého rozhlasu Plus Jan Čep – zase jeden rozbitý život s řadou ukázek z jeho prací a s autentickými záznamy hlasu Jana Čepa

Čeští spisovatelé 20. století
Spisovatelé píšící česky
Čeští exiloví spisovatelé
Čeští náboženští spisovatelé
Ruralističtí spisovatelé
Katoličtí autoři
Čeští esejisté
Čeští novináři
Čeští publicisté
Čeští překladatelé
Čeští překladatelé z angličtiny
Čeští překladatelé z francouzštiny
Čeští překladatelé z italštiny
Čeští překladatelé z němčiny
Čeští překladatelé ze španělštiny
Překladatelé do češtiny
Překladatelé z francouzštiny do češtiny
Lidé Svobodné Evropy
Nositelé Řádu Tomáše Garrigua Masaryka
Nositelé Řádu svatého Silvestra
Čeští emigranti a exulanti
Čeští římští katolíci
Umělci z Litovle
Umělci z Prahy
Narození v roce 1902
Narození 31. prosince
Narození v Litovli
Úmrtí v roce 1974
Úmrtí 25. ledna
Úmrtí v Paříži
Muži