Antonín Jaroslav Puchmajer

Antonín Jaroslav Puchmajer (7. ledna 1769 Týn nad Vltavou – 29. září 1820 Praha) byl český spisovatel, básník, překladatel, vlastenecký kněz a první český romista.

Životopis 
Byl vychován v jihočeské římsko-katolické rodině jircháře Karla Puchmajera v duchu Josefínského osvícenství a ve filantropismu. Vystudoval Arcibiskupský seminář v Klementinu a filosofii na Karlově univerzitě v Praze. Po vysvěcení na kněze v únoru 1796 působil jako kaplan a posléze farář v Ktiši na Prachaticku, dále v Prachaticích, Kamenném Újezdě, v Jinonicích (dnes místní část Prahy 5) a v Cítolibech u Loun. V dubnu 1807 se na přímluvu Josefa Dobrovského stal farářem na šternberském panství v Radnicích u Rokycan.

Byl typickým představitelem první generace českých literárně činných obrozenců, vyznavačem anakreontské poezie. Přátelil se nejen s Josefem Dobrovským, obklopil se řadou dalších literátů. Spolu se Šebestiánem Hněvkovským a Vojtěchem Nejedlým založili roku 1791 Básnické sdružení v Čechách, nazývané také První novočeská škola básnická či Puchmajerova družina. Pod jeho redakcí byl roku 1795 vydán druhý almanach české poezie (první vydal K. Thám). Do Puchmajerova sdružení patřil i Moravan Josef Heřman Agapit Gallaš a Slováci Bohuslav Tablic a Juraj Palkovič. Význam A. J. Puchmajera spočívá více v neúnavné organizaci tohoto hnutí než ve vlastní tvorbě.

Během desetitýdenního pobytu mezi Romy na šternberském panství v Radnicích u Plzně jako vůbec první Čech popsal v roce 1819 romštinu, respektive její český dialekt. Byl proslulý svou pracovitostí a jako kněz lidumil. Spolu s přítelem hrabětem Kašparem ze Šternberka se zasloužil o pozvednutí městečka Radnice na významné kulturní centrum, v němž byl mj. v září 1818 slavnostně založen první čtenářský spolek v Čechách. Své národně obrozenecké úsilí upínal také k založení Vlastenského muzea (pozdější Národní muzeum) v Praze, jehož rozkvětu se již nedožil.

Zemřel v Praze roku 1820 ve věku 51 let. Pohřben byl na Olšanských hřbitovech.

Na jeho práci posléze navazoval v 80. letech 19. století Josef Ješina, kněz a romista, autor prvního česko-romského slovníku.

Dílo 
Jeho básnické dílo není příliš originální, velmi často bylo ovlivněno německou literaturou.
  
Rozsáhlá však byla jeho činnost jazykovědná a překladatelská. Byl nejvýznamnějším pomocníkem svého učitele Josefa Dobrovského při práci na prvním díle Německo-českého slovníku, Dobrovský mu také svěřil dokončení druhého dílu. V roce 1820 vydal Ruskou mluvnici.

Jako první přečetl Rukopis zelenohorský a vytvořil jeho faksimile. Rukopis byl po anonymním doručení do Muzea předán Kašparu ze Šternberka, v jehož službách působil. Puchmajer byl později podezírán z možné účasti na padělání rukopisů Zelenohorského a Královédvorského, také v souvislosti s bájným předkem Šternberků Jaroslavem, kterému je věnována jedna z písní Rukopisu královédvorského.

Krásná literatura 
 Nové básně – též Sebrání Básní a zpěvů, jedná se o almanach, který Puchmajer redigoval. Sám pro Nové básně napsal:
 Óda na Jana Žižku z Trocnova
 Hlas Čecha
 Na jazyk český
 Král Jiří a Vaněk Všeboj – jedná se o báseň velmi ovlivněnou G. A. Bürgerem a jeho písní Der Kaiser und der Abt.
 Nedělní kázání
 Sváteční kázání
 Rýmovník aneb rýmovní slovník
 Fialky – soubor jeho básní, vydáno posmrtně Vojtěchem Nejedlým

Díla filologická 
 Pravopis rusko-český – z této knihy se časem stala ruská mluvnice (vydaná českým muzeem pod názvem Lehrgebäude der russichen Sprache. Nach dem Lehrgebäude der böhmischen Sprache des H. Abbé Dobrovský), toto dílo bylo věnováno ruské carevně a schválené petrohradskou akademií.
 Deutsch-böhmisches Wörtebuch II. – druhý díl slovníku J. Dobrovského, po Puchmajerově smrti toto dílo dokončil Václav Hanka.
 Romáňi Čib, das ist Grammatik und Wörterbuch der Zigeuner Sprache, nebst einigen Fabeln in derselben. Dazu als Anhang die Hantýrka oder die Čechische Diebessprache – první dílo o romském jazyce na území Čech. Obsahuje stručný nástin gramatiky a základní Romsko-německý slovník. V příloze je krátký slovník českého zlodějského argotu zvaného hantýrka; záměrem Puchmajera bylo ukázat, že romština a hantýrka jsou dva nepříbuzné jazykové kódy (částí tehdejší české veřejnosti občas zaměňovány). Dílo vyšlo posmrtně v roce 1821.
 Přeložil Chrám Gnídský, jehož autorem je Charles Louis Montesquieu, překlad je ovlivněn polským vzorem. K tomuto dílu napsal předmluvu o literární jednotě Slovanů.
 Pojednání o bylinářství v Čechách – překlad díla hraběte Kašpara ze Šternberka

Další fotografie

Odkazy

Reference

Literatura 
 
 
 
 
 
 
 
 MIKUŠKOVIČOVÁ, J.:  Antonín Jaroslav Puchmajer. České Budějovice 1969.

Související články 
 Česká literatura v letech 1750–1815
 Seznam českých spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 A. J. Puchmajer v Ottově slovníku naučném 
 A. J. Puchmajer v Kdo byl kdo v našich dějinách do roku 1918 
 A. J. Puchmajer v Kdo byl kdo : Čeští a slovenští orientalisté, afrikanisté a iberoamerikanisté 
 A. J. Puchmajer na stránkách Centra dějin české teologie KTF UK 
 Radoslav Večerka: Biografickobibliografické medailonky českých lingvistů: bohemistů a slavistů, s. 130 

Čeští básníci
Básníci tvořící česky
Čeští spisovatelé
Čeští náboženští spisovatelé
Čeští spisovatelé vědecké literatury
Preromantičtí spisovatelé
Spisovatelé píšící česky
Spisovatelé píšící německy
Čeští lingvisté
Čeští slavisté
Čeští bohemisté
Čeští rusisté
Čeští romisté
Čeští lexikografové
Čeští publicisté
Čeští římskokatoličtí duchovní
Katoličtí autoři
Osobnosti českého národního obrození
Čeští překladatelé
Čeští překladatelé z francouzštiny
Čeští překladatelé z latiny
Čeští překladatelé z němčiny
Čeští překladatelé z polštiny
Čeští překladatelé z ruštiny
Čeští překladatelé z řečtiny
Překladatelé do češtiny
Spisovatelé z Prahy
Duchovní z Prahy
Duchovní z Prachatic
Duchovní z Radnic
Čeští svobodní zednáři
Narození 7. ledna
Narození v roce 1769
Narození v Týně nad Vltavou
Úmrtí 29. září
Úmrtí v roce 1820
Úmrtí v Praze
Pohřbení na Olšanech
Muži
Čeští filologové