Bohuslav Reynek

Bohuslav Reynek (31. května 1892 Petrkov – 28. září 1971 Petrkov) byl český básník, malíř, grafik a překladatel.

Životopis 
Narodil se v Petrkově u Havlíčkova Brodu (dříve Německý Brod) jako jediný syn statkáře Bedřicha Reynka a jeho manželky Marie, rozené Divišové. Po základní škole ve Svatém Kříži navštěvoval reálku v Jihlavě. Zde se začal ovlivněn svým profesorem Maxem Eislerem zajímat o literaturu a výtvarné umění. Po maturitě studoval (zřejmě na přání svého otce) zemědělství na C.K. Vysoké škole technické, studia však po několika týdnech nechal a vrátil se do Petrkova. Odtud podnikl svou první cestu do Francie. V této době také začal psát své první básně (později byly vydány ve sbírce Žízně).

V roce 1914 se seznámil s vydavatelem Josefem Florianem ze Staré Říše, se kterým spolupracoval až do konce jeho života. Svými překlady poezie i prózy, vlastními básněmi a grafikami velmi ovlivnil mnoho staroříšských edic, zejména edici Dobré dílo.

Roku 1923 odjel do Grenoblu, aby poznal autorku knihy Ta vie est là…, básnířku Suzanne Renaudovou, kterou si 13. března 1926 v Grenoblu vzal za manželku. Následujících deset let (1926–1936) žil s rodinou, manželkou a později také se dvěma syny, narozenými v letech 1928 a 1929, střídavě ve Francii a v Petrkově, kam se nastálo vrátil až po otcově smrti, aby se ujal správy statku.

Roku 1944 byli Reynkovi donuceni se vystěhovat ze statku. Po několika měsících hledání nového bydliště se celá rodina nastěhovala do Staré Říše k dětem J. Floriana, kde zůstala až do konce války. Roku 1945 se na statek vrátili, ale po komunistickém puči v roce 1948 byl Reynkův statek v Petrkově zestátněn a Reynek na něm poté pracoval jen jako zemědělský dělník až do roku 1957. (První roky se zcela uzavřel a ani neopouštěl dům.) V této době vzniká většina Reynkova grafického díla a dozrává také jeho osobitý básnický projev.

V průběhu šedesátých let se na Reynka znovu začíná obracet pozornost mnohých mladých umělců (např. Jiří Kolář, Ivan Diviš nebo Ivan Martin Jirous vulgo Magor či Věra Jirousová). V roce 1964, kdy ovdověl, směl poprvé po pětatřiceti letech znovu vystavovat. Na konci roku 1969 ještě stihl vydat jeden svazek své poezie (byly to sbírky Sníh na zápraží, Mráz v okně a Podzimní motýli). Svoji poslední básnickou sbírku Odlet vlaštovek už vydat nemohl – její sazba byla v rámci postupující normalizace rozmetána.

Pochován byl spolu s manželkou na hřbitově ve Svatém Kříži (obec je dnes součástí Havlíčkova Brodu).

Dílo

Básnické dílo 
Reynkova poezie vycházela dlouho pouze v bibliofilských vydáních nebo časopisecky, prvního souborného vydání se dočkala až roku 1969.

První sbírky, psané ve dvacátých letech minulého století, jsou ovlivněny expresionismem. Expresionistické tóny však postupně ztrácejí na významu, přestože mají i nadále v Reynkově poezii své místo. Po desetileté odmlce se básníkův projev mění. Významnější je motiv rodného kraje, Vysočiny, a její přírody. Z jeho básní je stále patrnější křesťanská spiritualita a láska k Bohu a ke všemu božímu stvoření po vzoru sv. Františka z Assisi. Zvláštní místo v jeho básních zaujímají obrazy z lidského hlediska zcela nepatrných tvorů, které přispívají k vylíčení básníkovy pokorné lásky k Bohu, životu a ke všemu, co žije a trpí. Vrcholem Reynkovy tvorby je jeho poslední sbírka Odlet vlaštovek.

 Žízně – sbírka básní, 1921
 Rybí šupiny – sbírka básní v próze, 1922
 Smutek země – sbírka básní 1924
 Had na sněhu – sbírka básní v próze, 1924
 Rty a zuby – sbírka básní, 1925
 Setba samot – sbírka básní, 1936
 Pieta – sbírka básní, 1940
 Podzimní motýli – sbírka básní, 1946
 Mráz v okně – sbírka básní, 1969
 Sníh na zápraží – sbírka básní, 1969
 Odlet vlaštovek – posmrtně vydaná sbírka básní (psáno 1969–71), prvně vyšla v exilu v Mnichově roku 1978

Překladatelská práce 
Významná byla i jeho překladatelská činnost. Překládal z francouzského a německého jazyka především díla francouzských katolických básníků (G. Bernanos, L. Bloy, J. Giono, F. Jammes, J. de La Fontaine, P. Verlaine aj.) a německých expresionistů. Od konce čtyřicátých let se soustředil na překlady básnických sbírek své ženy Suzanne Renaudové.

Význam jeho překladatelského úsilí spočívá zejména v tom, že jako velmi dobrý znalec francouzské a německé literatury přeložil do češtiny díla do té doby českému čtenáři neznámých autorů. Za jeho nejvýznamnější překladatelský čin se považuje přeložení veršů G. Trakla, které významně ovlivnily soudobou českou poezii (F. Halas, V. Závada, J. Zahradníček).

Grafika 
Během studia na jihlavské reálce se začal věnovat kresbě a malbě. Z tohoto období se dochovala olejomalba Portrét otce (1911). Navázal kontakty se členy skupiny Osma a Skupiny výtvarných umělců, později i se skupinou Tvrdošíjní.

Ve dvacátých letech vytvořil v souvislosti s nakladatelstvím Josefa Floriana ve Staré Říši expresionistické linoryty. Při vydávání své vlastní edice Sešitů poezie spolupracoval s J. Čapkem a V. Hofmanem. V letech 1927–29 vystavoval svoje kresby, pastely a lepty na několika výstavách ve Francii, kde bylo jeho dílo velmi dobře přijato. Výtvarná tvorba pro něj v tomto období znamenala hlavní zdroj obživy.

V roce 1933 si Bohuslav Reynek poprvé vyzkoušel techniku suché jehly. Tyto grafiky začínají od té doby nad kresbami uhlem a pastelem převažovat. Mezi lety 1933–1971 tak vytvořil více než šest set grafických listů technikou suché jehly nebo leptu (tj. tiskem z hloubky).

Ve třicátých letech dominuje v jeho grafikách krajina, až od roku 1939 se výrazněji uplatňují motivy biblické. Za druhé světové války jsou nejčastějšími motivy ukřižování, pieta, zapření sv. Petra. Z této doby je také Pašijový cyklus. Nejvýznamnější část Reynkova grafického díla vzniká v 50. a 60. letech, např. cyklus Job (1948–49), cyklus Don Quijote (1955–60) a množství dalších grafik.

Stejně jako básnická tvorba i tvorba grafická došla plného oficiálního uznání až po pádu komunistického režimu v 90. letech.

Ukázka z básnického díla 
Mrtvá kočka

Vrak z bídy břehu,
vychrtlá, malá
kočka tu leží.
Teplou a svěží
rozdala něhu.

Smutně tu čeká
na krůpěj mléka
od luny a sněhu.
Noc po sobotě,
zima je, svítá
luna kamenitá.
Stydne mrtvé kotě.

Čí vina je smyta?

Zhudebnění díla 
Básně Bohuslava Reynka zhudebnili například:
 Iva Bittová: Iva Bittová, Pavian Records, 1991 – píseň Adventní
 Iva Bittová: Ne, nehledej, BMG Ariola ČR/SR, 1994 – píseň Blázen
 Pluto: Tři – písně Země pokladů, Vítr v mracích a Masopust
 Kopir Rozsywal Bestar: Kopir Rozsywal Bestar – písně Žáby a Zimní krajina
 Ondřej Metyš: Mys dobré naděje (audiokazeta)
 Iva Bittová a Vladimír Václavek: Bílé inferno, Indies Records, 1997 – písně Sirka v louži, Starý mlýn, Kdoule, Moucha a Vzpomínka
 Lukáš Sommer: Ostny v závoji – kantáta na texty Bohuslava Reynka pro recitátora, sbor a orchestr, 2008–2009, části: Sen, Mžení v prosinci, Zima a vítr, Říjen, Blázen; premiéra na festivalu Pražské premiéry 2009
 Hukl: Reynkarnace, Indies Scope, 2007
 Vladimír Václavek: Písně nepísně, Indies Scope, 2003 – písně Blázen a Odlet vlaštovek
 Karel Vepřek: Artinodhás, Indies Scope, 2004
 Vladimír Václavek: Jsem hlína, jsem strom, jsem stroj, Indies Scope, 2005 – píseň Opuštění
 Karel Vepřek: Želví sny, Indies Scope, 2009
 Karel Vepřek: Najdem den, Indies Scope, 2010 – píseň Měsíc a jíní
 Jiří Schneider – skupina Ejhle: básně ze sbírky Odlet vlaštovek, 2011
 Ondřej Škoch – projekt Nitky – CD NITKY r. v. 2003
 Utlučtumůru – Kopce jsou lysé, sníh hoří, Blázen jsem ve své vsi – 1999
 Transitus Irregularis – Pod prahem svítá, 2012
 zhudebňování textů Bohuslava Reyneka se věnuje vlašimská hudební skupina Nazdárci
 Safenat Paneach: Safenat Paneach, 2016 – písně Úzkost, Útočiště/Povzdech (včetně básně Soumrak), Štěstí

Zastoupení ve sbírkách (výběr) 
 Galerie výtvarného umění Havlíčkův Brod
 Galerie Vysočiny, Jihlava
 Muzeum literatury, Praha
 Muzeum umění a designu Benešov
 Národní galerie v Praze

Galerie

Literatura

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1900–1945
 Česká literatura v letech 1945–1990
 Grafika
 Grafické techniky

Externí odkazy 
 
 
 
 
 Osamělý pastýř – Grafické dílo (s nabídkou prodeje) , 

 Grafické dílo a básně – mnoho ukázek 
 Dokument ČT2 o Reynkovi, básně čte Ivan Martin Jirous 
 recenze knihy Suzanne Renaud, Petrkov 13 
 Reynkova báseň v časopisu New Yorker 
 Romarin – Les amis de Suzanne Renaud et Bohuslav Reynek (Romarin – Přátelé Suzanne Renaudové a Bohuslava Reynka)

Čeští básníci
Čeští překladatelé
Čeští výtvarníci
Čeští malíři 20. století
Katoličtí autoři
Narození v roce 1892
Narození v Petrkově (Lípa)
Úmrtí v roce 1971
Muži
Nositelé Řádu Tomáše Garrigua Masaryka
Básníci tvořící česky
Čeští překladatelé z francouzštiny
Čeští překladatelé z němčiny
Překladatelé do češtiny
Čeští římští katolíci
Narození 31. května
Úmrtí 28. září
Pohřbení ve Svatém Kříži
Čeští malíři 19. století
Úmrtí v Petrkově (Lípa)