Son Servera

Son Servera, escrit també Son Cervera, és una vila i municipi mallorquí situat al nord-est de l'illa, pertanyent a la comarca de Llevant. Confronta amb Artà, Capdepera i Sant Llorenç des Cardassar.

Toponímia 
El topònim de Son Servera apareix documentat per primera vegada el 1560 sota la forma Son Servera, i és format seguint el procediment més habitual a Mallorca per a crear topònims de possessions: la partícula son, que prové de ço d'en (això d'en, propietat d'en) ; i Cervera, el llinatge de la família propietària de les terres. Hi ha polèmica per l'ortografia del topònim, atès que, tradicionalment, hom ha escrit sempre Servera, però sembla que la forma Cervera és l'etimològica, perquè el llinatge prové d'una família principatina establerta a Mallorca que procedia de la vila de Cervera. No obstant això, hom ha apuntat també la possibilitat que el nom de la família vengui del substantiu servera.

El topònim de Son Servera desplaçà l'antic nom de Binicanella, una antiga alqueria islàmica que apareix documentada Benu Quinena el . Aquest topònim, en desús més avant del , fou reviscolat arran de la fundació d'un monestir benedictí a Son Servera, el qual prengué el nom de Santa Maria de Binicanella.

Població 

El llinatge més comú de Son Servera és, justament, Servera. Altres llinatges tradicionalment molt habituals són Vives i Maçanet (Massanet), seguits de Nebot, Sureda, Bauçà (Bauzà) i Sanxo (Sancho).

Geografia 
El poble de Son Servera, cap del municipi, s'aixeca a la falda del Puig de sa Font, de 273 metres d'altitud. A l'est, a tocar de la costa, se situen les poblacions de Cala Millor i Cala Bona unides entre si i travessades per un passeig. Al nord i en direcció al cap des Pinar es troben els nuclis residencials de la sa Marjal i es Ribell.

La part de la costa forma una badia que porta el seu mateix nom.

Història

Dels primers pobladors a l'arribada de l'islam 
Dins el terme municipal de Son Servera es troben més de 40 jaciments arqueològics. Hi ha coves de l'època pretalaiòtica com les de Son Sard o les de la Font Gata. La cultura talaiòtica ha deixat gran quantitat de talaiots i habitacions i, fins i tot, turons fortificats: Pula, Son Gener, la Pleta o Mestre Ramon…

A la zona del Port Vell hom hi troba la vil·la romana de Banyeres, una vil·la de cronologia estesa de la qual es conserva una part important dels banys. Justament, el topònim Banyeres apareix documentat els primers anys després de la Conquesta com a Albainmeria i Albaynhayra, de manera que no hi ha dubte que aquest topònim, avui en desús, prové dels antics banys de la vil·la.

L'època islàmica 
Les terres de l'actual terme de Son Servera formaren part del juz de Yartan, que es corresponia aproximadament amb els actuals municipis d'Artà, Capdepera i Son Servera. Sembla que a l'època islàmica les dues alqueries més importants eren Benu Quinena Algarbia (si fa no fa devers Fetget, la Canal, la Penya Rotja, Son Comparet...) i Benu-Quinena Exarquia (aprox. Ca s'Hereu, Son Esquerrà, Son Corb, Son Floriana...), l'alqueria de ponent i l'alqueria de llevant respectivament, dels fills de Quinena (l'alqueria que donà lloc a la vila actual). Una altra alqueria important era l'anomenada Banyeres (Son Sard, Sant Jordi, es Rafal...).

Algunes restes islàmiques destacables a Son Servera són l'hort tancat i la font de sa Jordana i els molins hidràulics de Son Sard i de Son Comparet (però no el molí de Son Corb, del , o el de l'Hort d'en Nebot, de començament del XX).

Població dispersa a Son Servera 
Com a recompensa a l'ajuda proporcionada en la conquesta de Mallorca, el rei en Jaume va concedir a la ciutat i als homes de Marsella 45 alqueries, 21 de les quals es trobaven al terme d'Artà. Els marsellesos, de tradició marinera, varen esser destinats a la costa de l'antic juz d'Artà, del qual feia part l'actual Son Servera. També part de la contrada va pertànyer als premonstratesos de Bellpuig, els quals donaren l'alqueria de Banyeres a Ferrer de Banyeres el 1231. El 1232, les alqueries de Beni Dahom i d'Alfamah (Son Favar) foren cedides als cavallers de l'orde militar de Sant Jordi d'Alfama. L'alqueria d'Alixicrati (Xiclati) va esser donada a Pere Peris. El rei es reservà la de Dal-Huaraní (la Jordina), tot i que després la cedí a l'infant Pere de Portugal.

La població es va mantenir dispersa per les alqueries durant el , sense cap nucli important. Les Ordinacions de l'any 1300 preveien la construcció d'una pobla «devers lo Port de Banyeres», al Port Vell actual, però no s'arribà a dur a terme. Prest, la família dels Cervera, provinent de Porreres, es convertí en la gran propietària de les terres de Benicanella, que incloïa la major part de l'actual terme municipal. L'altra gran família era la dels Ferri, amb la qual s'emparentaren per mitjà de matrimonis.

No és fins al  que Binicanella començà a patir les divisions i parcel·lacions que afavoriren el posterior naixement del nucli de Son Servera. Així, el 1475, amb la mort de Salvador Cervera es divideix Binicanella en dues meitats: la de tramuntana acabà per prendre el nom de Son Fra Garí i la de migjorn agafà el de Ca l'Hereu. Al començament del  hom té les primeres notícies de la Torre dels Cervera. La torre fou bastida conjuntament pels senyors de les dues possessions per protegir la població de les seves terres en cas d'atac dels sarraïns a les terres de Llevant. Es trobava en un punt intermedi entre ambdues terres, que en l'actualitat és el centre de Son Servera: es tracta de la Torre de la Vicaria, a l'església vella.

A començament del , Binicanella de tramuntana romangué dividida en dues parts: una la constituïen el Rafal de Comparet i Banyeres, i l'altra s'anomenà Son Fra Garí, de la qual més tard es desprengueren la Canal, el Rafal den Causes, Fetget i la Penya Rotja. El 1560 produí la segona gran partició de Binicanella, aquesta vegada la part de migjorn: Salvador Cervera, de malnom s'Hereu, reparteix la seva possessió entre els seus sis fills; Salvador Cervera heretà Ca l'Hereu i la resta de germans donaren lloc a noves possessions i topònims com la Plana, Son Esquerrà, Son Corb i Son Floriana. Un document sobre el costum de celebrar missa de l'any 1580 podria indicar que ja existien cases entorn de la Torre dels Cervera que formàs un petit llogaret. Sembla que el 1596 ja hi havia un grapat de cases a Ca l'Hereu.

El naixement de la vila (segle XVII) 
A mitjan , la possessió de Son Fra Garí havia acumulat molts de deutes i els propietaris, els germans Salvador i Sebastià Cervera, no l'aconseguiren vendre per poder pagar. De resultes, el 1666 la Reial Audiència vengué la possessió de Son Fra Garí en pública subhasta i la Universitat d'Artà la va decidir de comprar per establir-la. Entre les condicions de compra hi figurava que les partides venudes no podien sobrepujar les quatre quarterades i que només es podien establir a fills del terme d'Artà (actuals municipis d'Artà, Capdepera i Son Servera).

Entre 1666 i 1684 hom bastí els establits de l'antiga possessió, un total d'uns 71 nous terrenys de petita propietat, part dels quals ja incloïa cases i corral. Sembla que prèviament ja existia conjunt de cases, atès que hom documenta que, d'entre els primers establits, n'hi havia que afrontaven amb via pública i cases d'altres propietaris. Aquesta via pública era la partió entre les possessions de Son Fra Garí i Ca l'Hereu, que partia de la Torre dels Cervera cap al cim del Puig de la Font (actual carrer Doctor Servera). Per tant, les cases ja existents es trobaven dins Ca l'Hereu, i devien ser una quinzena.

L'increment del nombre de veïns feu que la primitiva capella de la possessió fos ampliada durant els segles  i XVIII. El 1750 la població era de 982 habitants i, el 1755, el bisbe Llorenç Despuig Cotoner l'erigí en vicaria in capite. El 1789, Jeroni de Berard indicà que la vila la integraven 255 cases, força dividides. En el pla que alçà aquest erudit i militar hi ha representats una desena de carrers.

Independència municipal 
La Constitució de Cadis (1812) proclamà la creació d'ajuntaments per a tots aquells nuclis de població de més de 1.000 habitants. L'any 1813 es dugué a terme el recompte de la població (padró del Vicari Nadal) amb un resultat de 1.651 habitants a gener d'aquest any: 1.233 a la vila i 418 a fora vila.

Dia 18 de gener de 1814 Son Servera assoleix el seu primer període d'independència. La suspensió de la Pepa aquest mateix any (18-8-1814) té com a resultat la dissolució de l'ajuntament i la reincorporació a Artà. Però l'arribada del trienni liberal (1820-1823) dona lloc a la reclamació de la independència de Son Servera. A principi de 1820 Son Servera tenia 1.808 habitants però els efectes de la gran epidèmia de pesta la reduïren a 768 a finals d'any.

Tot al llarg del  i primera meitat del XX, Son Servera mantengué com a municipi eminentment rural dedicat principalment al conreu de secà, a diferència dels municipis veïns que incorporaren un cert grau d'artesania i indústria o d'altres activitats del sector primari, com la ramaderia o el conreu de la vinya. No fou fins a la dècada dels seixanta que començà a prendre impuls el turisme, el qual actualment és la dedicació principal de tot el municipi.

Política i administració 
L'actual batle (2018) és Antoni Servera, dels Independents

Llocs d'interès 

Un dels edificis més emblemàtics del poble és l'Església Nova, obra de Joan Rubió, deixeble d'Antoni Gaudí. D'estil neogòtic, està sense acabar i actualment es destina per a celebracions i actes a l'aire lliure.

D'altra banda hi ha l'església de Sant Joan Baptista a la plaça del poble i a la part baixa estan les Escoles Velles i s'Estació. La vicaria de l'església vella és una antiga torre fortificada, la Torre dels Cervera, entorn de la qual es formà el nucli primitiu de Son Servera cap al .

El mercat setmanal de Son Servera és els divendres de matí, tot l'any.

Música 
Pel que fa a la música, Son Servera compta amb diverses formacions musicals de totes castes, com la Banda de Música Local de Son Servera, la Coral de Son Servera, el grup de balls populars Sa Revetla. De Son Servera també són els components del grup de rock en català Anegats.

Esports 
L'equip de la vila és el CE Serverí, fundat el 1933, que juga al Camp Municipal de ses Eres.

Referències

Bibliografia

Enllaços externs 

 Pàgina de l'Ajuntament
 Informació de l'Institut d'Estadística de les Illes Balears
 Guia de Mallorca: Son Servera