Molière

Molière, vlastním jménem Jean-Baptiste Poquelin, (15. ledna 1622 Paříž – 17. února 1673 Paříž) byl francouzský herec, spisovatel a dramatik období francouzského klasicismu, tzv. Velkého století, během vlády krále Ludvíka XIV. Patří k nejslavnějším dramatikům v historii divadla, jeho hry se dodnes objevují na jevištích, především pak Tartuffe, Misantrop, Lakomec a Zdravý nemocný, jež byla jeho poslední hrou, a při ztvárňování jejíhož hlavního hrdiny také zemřel.

Byl synem měšťana, proti vůli rodiny se stal komediantem. Původně byl hercem kočovné divadelní společnosti, později si založil svoji vlastní a cestoval s ní třináct let po francouzském venkově. Brzy se svými hrami proslavil, především mezi chudinou. Nakonec, díky přízni aristokratů, včetně Filipa I. Orleánského, bratra Ludvíka XIV., účinkoval také na královském dvoře, kde často spolupracoval s hudebním skladatelem Jeanem-Baptistem Lullym. Králova přízeň mu zajistila důchod a jeho družině titul oficiálních královských divadelníků (troupe du Roi).

Zabýval se tzv. nízkým dramatem, především komedií a fraškou, ale také bajkou, tragikomedií, komediálními balety a satirou. V jeho díle je také zřetelná inspirace komedií dell'arte. Jeho hry byly velmi odvážné zejména v kritice mravů a společenských poměrů své doby. V satirických veselohrách zesměšňoval pokrytectví, šlechtu a její snobskou morálku a v neposlední řadě církev, která proti autorovi nejvíce brojila a prosadila zákaz některých jeho her, především pak Tartuffa, v němž Molière útočil na náboženský fanatismus. Společenský dopad jeho děl byl mimořádný a v čase rostl. Podle některých badatelů například Molièrova díla v 18. století podkopala legitimitu tradičních institucí a předpřipravila půdu francouzské revoluci. Tematika Molièrova díla je ale velmi rozsáhlá (lakota, pokrytectví, zištnost, cynismus, postavení žen ve společnosti atd.).

Kvalita Molièrových her v kombinaci s jeho nejasným vzděláním vedla v minulosti mnohé badatele k názoru, že Molière není jejich skutečným autorem (a že je jím nejspíše Pierre Corneille). Tyto názory jsou však dnes považovány za víceméně vyvrácené.

Život 

Molière, vlastním jménem Jean-Baptiste Poquelin, se narodil 15. ledna 1622 v Paříži. Jeho otec byl dvorní čalouník. Moliére studoval na clermontské jezuitské koleji, právnický diplom získal v Orléansu. V roce 1643 vytvořil za patronace dramatika Pierra Corneille spolu s Madeleine Béjátrovu a dalšími herci divadelní soubor zvaný Skvělé divadlo (Illustre théâtre). Tehdy, aby nekompromitoval svou rodinu, začal používat jméno Molière. Pokoušel se dobýt Paříž, ale to se nedařilo, divadlo zaniklo a on skončil ve vězení pro dlužníky. Později s divadelními společnostmi kočoval převážně po jihu Francie.
 
Roku 1658, poté, co v Rouenu společnost pod jeho vedením složila hold P. Corneillovi uváděním jeho díla, získal podporu králova bratra a získal tak možnost hrát v Malém Bourbonském paláci, kde se střídal s italskými herci, od roku 1660 pak v Palais Royal. Brzy získal přízeň krále Ludvíka XIV. a stal se spolu s Lullym organizátorem královských slavností, byl mu přiznán královský důchod a od roku 1665 jeho soubor nesl označení „divadelní společnost králova“.
 
Jeho úspěch na divadle, jeho novátorství, společenská angažovanost a konečně i úspěch u diváků ho nutily bojovat celé roky proti intrikám, osočování a pronásledování jeho odpůrců, mimo jiné i mezi jeho konkurenty z oblasti divadla. Zemřel 17. února 1673 po konci čtvrtého představení své poslední hry Zdravý nemocný, kde hrál titulní roli.

Před tímto představením Molière řekl: „Dnes se mi bude špatně hrát“. Chvěl se po celém těle, hlava mu hořela, ale ruce měl studené. Ale rozhodně odmítl návrh kolegů, aby se představení zrušilo. Nechtěl zklamat početné publikum. Ve vysoké horečce sváděl zoufalý boj s přívaly kašle a krvavými hleny, které překrýval smíchem, aby vše vypadalo tak jako ve scénáři. Když hra skončila, diváci (mezi ně se ke konci přidal i de Lully, král Ludvík XIV. se však nedostavil) začali nadšeně tleskat. Nikdo však neměl tušení, že Molière svedl poslední boj o svůj život. Jakmile zmizel z jeviště, spadl na zem. Začal silně kašlat a na rtech se mu objevily krvavé sraženiny. Jeho kolegové nevěděli, jak Molièrovi pomoci, a odvezli ho domů. Pak ale dostal další záchvat a v deset hodin večer zemřel.

Molière nestačil přijmout svátost umírajících a odříci se „hříšné“ herecké profese (zemřel dříve, než se kněz dostavil) a kněžstvo jeho farnosti se zdráhalo jej křesťansky pohřbít. Na příkaz krále však byl v úterý 21. února 1673 ve večerních hodinách pochován podle církevních obřadů (ale bez zádušních bohoslužeb) na Svatojosefském hřbitově v ulici Montmartre, a to v části hřbitova určené pro sebevrahy a nekřtěňátka. V roce 1792 byly jeho ostatky exhumovány a od roku 1817 spočívají na pařížském hřbitově Père-Lachaise.

Dílo 

Molièrovo dílo tvoří převážně satirické komedie, veršované (Misantrop) i prozaické (Lakomec), tematicky se zaměřující na nešvary francouzské vyšší společnosti (lakota, naivita, pokrytectví, hypochondři a především snobství). Zápletka komedií nebývá příliš důmyslná, většinou se točí kolem sbližování milenců nebo nevěry. Používá ovšem velmi důmyslný jazyk a humor – zde vždy činí rozdíl mezi cílovou skupinou, pro niž je ta která hra určena – a břitkou a výstižnou satiru. Některé postavy a fráze z jeho her jsou natolik známé, že přešly i do běžné řeči (např. slovo harpagon označuje lakomce).

 Létavý lékař (1645, Le Médecin volant), fraška Molièrovy kočovné společnosti, česky též jako Podvodný lékař nebo Příležitost dělá lékaře,
 Žárlivý Petřík (1650, La Jalousie du barbouillé), fraška Molièrovy kočovné společnosti,
 Potřeštěnec (1655, L'Étourdi ou les Contretemps), premiéra v Lyonu, česky též jako Ztřeštěnec nebo jako Popleta aneb láska s překážkami, též jako Janek,
 Hoře lásky (1656, Le Dépit amoureux), premiéra v Béziersu, česky též jako Trampoty zamilovaných,
 Zamilovaný doktor (1658, Le Docteur amoureux), fraška, inspirovaná komedií dell'arte, úspěšně sehraná v Louvre před králem Ludvíkem XIV., počátek Molièrova působení v Paříži a u královského dvora,
 Směšné preciózky (1659, Les Précieuses ridicules), úspěšná jednoaktová komedie v próze, smělý satirický útok na aristokracii, která si ve svých salónech vytvořila vyumělkované nepřirozené prostředí a mluvila v něm stejně nepřirozenou a vyumělkovanou řečí o konvenčních a banálních problémech.
 Sganarelle aneb Domnělý paroháč (1660, Sganarelle ou le Cocu imaginaire), jednoaktová komedie řešící otázku svobody citů, česky též jako Skoroměl čili Domnělý rohoun,
 Don Garcia Navarrský aneb Žárlivý princ (1661, Dom Garcie de Navarre ou le Prince jaloux), ne příliš úspěšná heroická komedie z prostředí vysoké šlechty,
 Škola pro muže (1661, L'École des maris), mravoličná veršovaná komedie o třech dějstvích ze života měšťanské společnosti,
 Protivové (1661, Les Fâcheux), komedie-balet, hudba Pierre Beauchamp a Jean-Baptiste Lully, satirické obrázky členů dvorské společnosti, česky též jako Lidé obtížní,
 Škola pro ženy (1662, L'École des femmes), mravoličná veršovaná komedie o pěti dějstvích řešící problém výchovy dětí a postavení ženy v rodině,
 Kritika školy pro ženy (1663, La Critique de l'école des femmes), jednoaktovka, kterou Molière napsal jako obranu svých her, autorův literární a estetický manifest,
 Versaillská improvizace (1663, L'Impromptu de Versailles), další polemická komedie o jednom dějství, ve které zobrazuje Molière sebe a své herce při divadelní zkoušce ve Versailles, která je neustále rušena nepřátelsky naladěnými příslušníky dvorské šlechty,
 Sňatek z donucení (1664, Le Mariage forcé), komedie-balet s hudbou Jeana-Baptisty Lullyho přepracovaná do jednoaktové frašky, česky též jako Manžel z donucení,
 Princezna z Ellidy (1664, La Princesse d'Élide), pastorální komedie s hudbou Jeana-Baptisty Lullyho napsaná na příkaz krále Ludvíka XIV. pro několikadenní slavnost ve Versailles,
 Tartuffe neboli Pokrytec (1664, Le Tartuffe ou l'Imposteur), ostře satirická veršovaná komedie o pěti jednáních spjatá s politickou situací Francie v polovině 17. století. Titulní hrdina, svatoušek Tartuffe, se vetře do přízně zámožného měšťana Orgona a postupně ovládne celou jeho rodinu. Orgon mu věří a dá mu svou dceru i majetek, jeho odhalení přichází pozdě. Tartuffe Orgona vyhání z domu a dostává ho do vězení. Nakonec je Tartuffe odhalen a zatčen. Hra míří na církev a byla až do roku 1669 zakázána. Jde pravděpodobně o nejvýznamnější Molièrovo dílo.
 Don Juan aneb Kamenná hostina (1665, Dom Juan ou le Festin de pierre), jedno z Molièrových vrcholných děl, v podstatě tragikomedie o pěti dějstvích, útočící opět na církev a pokrytectví, ve které autor svérázným způsobem zpracoval starý oblíbený námět o španělském svůdci žen. I tato hra byla dlouho zakázána, Molièrův text byl vydán až roku 1682.
 Láska lékařem (1665, L'Amour médecin), komedie-balet, hudba Jean-Baptiste Lully, česky též jako Doktor Láska,
 Lékařem proti své vůli (1666, Le Médecin malgré lui), komedie v próze o třech dějstvích,
 Misantrop aneb Zamilovaný mrzout (1666, Le Misanthrope ou l'Atrabilaire amoureux), veršovaná komedie o pěti dějstvích, jedno z vrcholných autorových děl, nabízí stále aktuální téma: má se člověk přizpůsobit pragmatickému politikaření a profitovat z toho, nebo má vyjádřit svůj protest tak, že se stáhne do ústraní, přičemž se zdá, že ani jeden z těchto postojů není lidsky důstojné řešení.
 Mélicerte (1666), pastorální heroická komedie ve verších,
 Komická pastorála (1667, Pastorale comique), pastorální komedie,
 Sicilián aneb láska malířem (1667, Le Sicilien ou l'Amour peintre), jednoaktová komedie v próze,
 Amfitryon (1668, Amphitryon), jinotajná veršovaná komedie o třech jednáních na antický námět, ve které Molière zesměšnil mravy dvořanů, opět jedno z vrcholných autorových děl.
 Jiří Dudek aneb Napálený manžel (1668, George Dandin ou le Mari confondu), komedie v próze o třech dějstvích uvedená nejprve jako komedie-balet s hudbou Jeana-Baptisty Lullyho o typickém měšťákovi, který si myslí, že si za své peníze může koupit vše, česky též jako Jíra Danda aneb Chudák manžel nebo jako Žorž Dandin aneb Nerovný manžel,
 Lakomec (1668, L'Avare ou l'École du mensonge), snad nejznámější Molièrova komedie, jejímž titulním hrdinou je vdovec, lichvář a necitelný lakomec Harpagon, který je pro peníze schopen obětovat vše, i rodinu a děti. Ztráta jeho bohatství pro něj představuje ztrátu smyslu bytí a ztrátu zdravého rozumu. Jeho postava je tragikomická a představuje Molièrův důkaz o tom, že peníze přirozeně deformují charakter a mezilidské vztahy. Molière si vzal silnou inspiraci z Plautovy antické Komedie o hrnci (Aulularia)
 Pán z Prasečkova (1669, Monsieur de Pourceaugnac), komedie-balet v próze o třech jednáních s hudbou Jeana-Baptisty Lullyho napsaná pro královské slavnosti na zámku Chambord, ve které autor vytvořil živý typ přihlouplého pošlechtěného měšťana,
 Skvělí milenci (1670, Les Amants magnifiques), pětiaktová pastorální komedie v próze,
 Měšťák šlechticem (1670, Le Bourgeois gentilhomme), česky též jako Jeho Urozenost pan měšťák, komedie-balet v próze o pěti jednáních napsaná rovněž pro královské slavnosti na zámku Chambord s hudbou Jeana-Baptisty Lullyho, satira na chudnoucí šlechtu, která je nucena obracet se bez ohledu na pojem šlechtické cti na bohatnoucí měšťáky s žádostmi o finanční pomoc,
 Psyché (1671), mytologická baletní tragikomedie napsaná ve spolupráci s Pierrem Corneillem a Philippem Quinaultem, hudba Jean-Baptiste Lully,
 Skapinova šibalství (1671, Les Fourberies de Scapin), tříaktová komedie v proze s ústřední postavu všemi mastmi mazaného taškáře,
 Hraběnka z Nouzova (1671, La Comtesse d'Escarbagnas), jednoaktovka v próze, morální a psychologická karikatura venkovské preciosky, snažící se napodobovat styl pařížské aristokratické společnosti,
 Učené ženy (1672, Les Femmes Savantes), komedie ve verších o pěti jednáních, ve které autor zesměšňuje preciósky zabývající se amatérsky a povrchně podle dobové módy různými vědami,
 Zdravý nemocný (1673, Le Malade imaginaire), komedie-balet o třech jednáních v próze (hudba Marc-Antoine Charpentier) s titulní postavou měšťáckého sobce a hloupého hypochondra. Když v hlavní roli Argana dohrál čtvrté představení této komedie, Molière zemřel.

Česká vydání 
Seznam českých vydání neobsahuje pro svou rozsáhlost divadelní programy s texty her a také různá přepracování původních autorových textů.

 Bezděčný lékař, Jan Host. Pospíšil, Hradec Králové 1825, přeložil Matěj Jozef Sychra
 Lakomec, J. Pospíšil, Praha 1852, znovu 1868
 Tartuffe, J. Pospíšil, Praha 1866, přeložil Emanuel František Züngel
 Skoroměl čili Domnělý rohoun, J. Pospíšil, Praha 1875
 Misanthrop, Ignác Leopold Kober, Praha 1884, přeložil Jaroslav Preininger
 Šibalství Skapinova, Jan Otto, Praha 1898, přeložil Julius Zeyer, znovu 1900 a 1905
 Lakomec, Jan Otto, Praha 1899, přeložil Jaroslav Vrchlický, znovu 1900, 1905 a 1922
 Tartuffe, Jan Otto, Praha 1904, přeložil Bohdan Kaminský, znovu 1922
 Misantrop, Jan Otto, Praha 1912, přeložil Bohdan Kaminský
 Jiří Dandin čili Ošálený manžel, Kamilla Neumannová, Praha 1914, přeložil Arnošt Procházka
 Don Juan aneb Kamenný kvas, B. Kočí, Praha 1918, přeložil Hanuš Jelínek
 Amfitryon, B. M. Klika, Praha 1918, přeložil Petr Křička
 Létavý lékař, Springer, Praha 1919, přeložil Karel M. Klos
 Směšné precieusy, B. M. Klika, Praha 1920, přeložil Hanuš Jelínek
 Versailleské impromptu, B. M. Klika, Praha 1922, přeložil Zdeněk Gintl
 Škola žen, Zora, Praha 1922, přeložil Zdeněk Gintl
 Sganarelle čili Domnělý paroháč, B. M. Klika, Praha 1922, přeložil Otokar Fischer a Karel Čapek
 Lékařem proti své vůli, B. M. Klika, Praha 1924, přeložil Antonín Bernášek
 Zdravý nemocný, B. M. Klika, Praha 1924, přeložil Bedřich Frida a Zdeněk Gintl
 Janek, Česká akademie věd a umění, Praha 1925, přeložil Bohdan Kaminský
 Lidé obtížní, Česká akademie věd a umění, Praha 1925, přeložil Bohdan Kaminský
 Tramopty zamilovaných, Česká akademie věd a umění, Praha 1925, přeložil Bohdan Kaminský
 Učené ženy, Česká akademie věd a umění, Praha 1925, přeložil Bohdan Kaminský
 Melicerta: Heroická pastorála, Česká akademie věd a umění, Praha 1926, přeložil Bohdan Kaminský
 Škola manželů, Česká akademie věd a umění, Praha 1926, přeložil Bohdan Kaminský
 Škola žen, Česká akademie věd a umění, Praha 1926, přeložil Bohdan Kaminský
 Amphitryon, Česká akademie věd a umění, Praha 1926, přeložil Bohdan Kaminský
 Lakomec, Česká akademie věd a umění, Praha 1927, přeložil Bohdan Kaminský
 Sganarel čili Domnělý paroháč, Česká akademie věd a umění, Praha 1927, přeložil Bohdan Kaminský
 Skapinova šibalství, Česká akademie věd a umění, Praha 1927, přeložil Bohdan Kaminský
 Don Garcia Navarrský, čili, Žárlivý princ, Česká akademie věd a umění, Praha 1927, přeložil Bohdan Kaminský
 Kritika Školy žen, Česká akademie věd a umění, Praha 1928, přeložil Bohdan Kaminský
 Tartuffe, Česká akademie věd a umění, Praha 1928, přeložil Bohdan Kaminský
 Versailleská improvisace, Česká akademie věd a umění, Praha 1928, přeložil Bohdan Kaminský
 Žorž Dandin aneb Nerovný manžel, Česká akademie věd a umění, Praha 1928, přeložil Bohdan Kaminský
 Misantrop, Česká akademie věd a umění, Praha 1929, přeložil Hanuš Jelínek
 Don Juan aneb Kamenný kvas, Česká akademie věd a umění, Praha 1930, přeložil Hanuš Jelínek
 Příležitost dělá lékaře, Václav Lácha, Praha 1932, přeložil Jindřich Hořejší
 Směšné précieusy, Manžel z donucení, Doktor Láska, Česká akademie věd a umění, Praha 1935, přeložil Hanuš Jelínek
 Lékařem proti své vůli, Česká akademie věd a umění, Praha 1936, přeložil Hanuš Jelínek
 Amfitryon, B. M. Klika, Praha 1939, přeložil Petr Křička
 Božská láska [Amphitryon]. Českomoravský kompas, Praha 1944, (společně s hrou Rozbitý džbán v jednom svazku “KLEISTOVY VESELOHRY“), přebásnil Miloš Hlávka
 Tartuffe, Českomoravský kompas, Praha 1944, přeložil Svatopluk Kadlec
 Misantrop, Československý kompas, Praha 1948, přeložil Svatopluk Kadlec
 Lakomec, Československý kompas, Praha 1949, přeložil Svatopluk Kadlec
 Jíra Danda aneb Chudák manžel, Československý kompas, Praha 1949, přeložil Erik Adolf Saudek
 Tartuffe, Osvěta, Praha 1952, přeložil Svatopluk Kadlec
 Zdravý nemocný, Osvěta, Praha 1952, přeložil Svatopluk Kadlec
 Učené ženy, ČLDJ, Praha 1953, přeložil Svatopluk Kadlec
 Misantrop, Československý kompas, Praha 1953, přeložil Svatopluk Kadlec
 Lakomec, Orbis, Praha 1953, přeložil Svatopluk Kadlec
 Hry I., SNKLHU, Praha 1953, přeložil Svatopluk Kadlec, svazek obsahuje hry Žárlivý Petřík, Směšné preciosky, Škola pro muže, Škola pro ženy, Kritika Školy pro ženy a Versailleská improvisace
 Hry II., SNKLHU, Praha 1954, přeložil Svatopluk Kadlec, svazek obsahuje hry Tartuffe, Don Juan, Misantrop a Amfitryon
 Škola pro muže, ČDLJ, Praha 1954, přeložil Svatopluk Kadlec
 Tartuffe, ČDLJ, Praha 1954, přeložil Svatopluk Kadlec
 Don Juan, Orbis, Praha 1954, přeložil Karel Kraus
 Pán z Prasečkova, ČDLJ, Praha 1955, přeložil Svatopluk Kadlec
 Misantrop, ČDLJ, Praha 1955, přeložil J. Z. Novák
 Hry III., SNKLHU, Praha 1955, přeložil Svatopluk Kadlec, svazek obsahuje hry Jiří Dudek, Lakomec, Pán z Prasečkova a Měšťák šlechticem
 Hry IV., SNKLHU, Praha 1956, přeložil Svatopluk Kadlec, svazek obsahuje hry Skapinova šibalství, Hraběnka z Nouzova, Učené ženy a Zdravý nemocný
 Škola pro ženy, ČDLJ, Praha 1956, přeložil Svatopluk Kadlec
 Skapinova šibalství, Orbis, Praha 1956, přeložil Svatopluk Kadlec
 Lakomec, Orbis, Praha 1959, přeložil Erik Adolf Saudek
 Zdravý nemocný, DILIA, Praha 1960, přeložil Svatopluk Kadlec
 Jíra Danda aneb Chudák manžel, Orbis, Praha 1960, přeložil Erik Adolf Saudek
 Don Juan, DILIA, Praha 1960, přeložil Karel Kraus
 Amfitryon, DILIA, Praha 1962, přeložil Svatoplu Kadlec
 Lakomec, Misantrop, Tartuffe, Mladá fronta, Praha 1966, přeložil J. Z. Novák a František Vrba
 Škola pro ženy, DILIA, Praha 1969, přeložil J. Z. Novák
 Don Juan, Lakomec, Odeon, Praha 1973, přeložil Svatopluk Kadlec a Erik Adolf Saudek
 Tartuffe, DILIA, Praha 1974, přeložila Eva Bezděková
 Don Juan, DILIA, Praha 1978, přeložil Jaroslav Konečný
 Ztřeštěnec, DILIA, Praha 1981, přeložil František Vrba
 Tartuffe, DILIA, Praha 1981, přeložil Antonín Přidal
 Jeho Urozenost pan měšťák, DILIA, Praha 1981, přeložil J. Z. Novák
 Tartuffe, Mladá fronta, Praha 1985, přeložil František Vrba
 Tartuffe, Artur, Praha 2006, přeložil Vladimír Mikeš
 Tartuffe, Větrné mlýny, Brno 2006, přeložil Antonín Přidal
 Don Juan, Artur, Praha 2007, přeložil Jaroslav Konečný a Karel Kraus
 Misantrop, Artur, Praha 2007, přeložil Vladimír Mikeš
 Amfitryon, Artur, Praha 2007, přeložil Vladimír Mikeš
 Lakomec, Artur, Praha 2008, přeložil Vladimír Mikeš

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 KUČERA, Jan Pavel. Molière: moralista a posměváček. Vyd. 1. Praha: Paseka, 2006. 307 s., [16] s. barev. obr. příl. Historická paměť. Velká řada; sv. 12. .
 Nová monografie chce českému čtenáři nejen zprostředkovat výsledky posledních desetiletí molièrovského bádání, ale především být tradiční monografií o umělcově životě a díle a zasadit Molièra do širokých dobových souvislostí. Nabízí obraz slavné epochy evropské kultury, které říkáme „doba krále Slunce“, tedy doba Ludvíka XIV.
 BRETT, Vladimír. Molière. 2., rozš. vyd. Praha: Odeon, 1975. 236, [2] s.
 Monografie o době, životě a díle největšího francouzského dramatika je utříděna do tematických kapitol, které nastiňují Molièrovu dobu a počátky jeho tvorby, všímají si Molièrových pařížských prvotin, období bojů (od Tartuffa k Amfitryonovi) a věnují pozornost Molièrovi herci, režisérovi a dramaturgovi i uvádění jeho komedií na českém jevišti (kapitola „Český Molière“).
 FRANCE, Anatole. Z francouzské literatury. 1. vyd. Praha: SNDK, 1964. 402, [3] s. Spisy / Anatole France; sv. 12. Knihovna klasiků. [Studie „Molière“ je otištěna na str.175–200.]
 ŠIMEK, Otokar. Dějiny francouzské literatury v obrysech. Díl 3., Klasický věk. 2., dopl. vyd. Praha: Sfinx, Bohumil Janda, 1949. 362 s. [„Molière“ na str. 192–225.]
 KOPAL, Josef. Dějiny francouzské literatury. 1. vyd. V Praze: Melantrich, 1949. 472 s. [Viz str. 181–191.]
 ŠALDA, František Xaver a BLAHYNKA, Milan, ed. Šaldův slovník naučný: výběr z hesel F.X. Šaldy v Ottově slovníku naučném 1894–1908. 1. vyd. Praha: Československý spisovatel, 1986. 353 s. [Viz str. 188–192.]
 TESAŘ, Jaromír. J.B. Molière: Molière a lékaři. Vyd. 1. Praha: Spolek českých bibliofilů, 1999. 25 s. .

Související články 
 Seznam francouzských spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 
 Molièrova díla online  
 Molière na stránkách Comédie-Française
 Pourquoi Jean-Baptiste Poquelin est surnommé Molière ?

 
Francouzští dramatici
Francouzští barokní spisovatelé
Francouzští spisovatelé 17. století
Francouzští divadelní herci
Osobnosti na francouzských bankovkách
Narození v roce 1622
Narození 15. ledna
Narození v Paříži
Úmrtí v roce 1673
Úmrtí 17. února
Úmrtí v Paříži
Pohřbení na Père Lachaise
Muži
Osobnosti na českých poštovních známkách