Giovanni Boccaccio

Giovanni Boccaccio (16. června 1313 Toskánsko (zřejmě v Certaldu) – 21. prosince 1375 Certaldo) byl italský renesanční básník a novelista. Je všeobecně považován za zakladatele italské umělecké prózy.

Život a dílo 
Boccacio byl Petrarcovým přítelem a vystupoval proti středověké mystice a asketismu ještě rozhodněji. Křesťanství stavěl na roveň s ostatními náboženstvími.

Mládí 
Byl nemanželský syn. Již v mládí byl otcem poslán do Neapole za obchodem. Díky svému uměleckému nadání se ocitl na dvoře neapolského krále Roberta I. z Anjou, jehož sídlo bylo centrem raného humanismu a renesance. V této době se pro něj stala ideálem královnina nemanželská dcera Marie Aquinská, kterou v roce 1342 opěvoval v díle Elegia di Madonna Fiammetta. Následovaly diplomatické mise v Avignonu a Římě. Studoval práva.

Fiesolské nymfy 
Roku 1344 napsal básnické dílo Fiesolské nymfy (původním názvem Ninfale Fiesolano), do češtiny přebásněno roku 1984 Josefem Hiršalem, dílo bylo napsáno v oktávách a proslavilo se jako první pastýřský epos v italské literatuře.

Dekameron 

Známý cyklus Dekameron je považován za vrcholné Boccacciovo dílo. Vznikl mezi roky 1348 až 1353. Jedná se o soubor sta novel převážně s erotickým zaměřením. Příběhy jsou ve stejném poměru rozděleny do deseti dní (deka = deset, hemerá = den); odtud také název cyklu a vypráví je deset mladých lidí (7 žen a 3 muži), kteří utekli z města na venkov, aby se zachránili před morem, který vypukl ve Florencii roku 1348.

Ve svém Dekameronu se Boccaccio jedovatě vysmívá prodejnému, prolhanému a prostopášnému duchovenstvu, které licoměrně hlásá „odříkání se světa“. A vůbec neudivuje, že Katolická církev dílo odsoudila a na Indexu zakázaných knih byl Boccaccio uváděn až do konce 19. století. Ačkoli byl Boccaccio z Indexu vyškrtnut v roce 1900, ještě v roce 1914 byl jeho Dekameron rektorem římské koleje odsouzen a po rozsudku spálen.

Smrt 
Slavný básník pracoval až do své smrti 21. prosince 1375 (62 let). Byl pochován v kostele „Chiesa dei Santi Jacopo e Filippo“ v rodném Certaldu.

Dílo 
Neapolská fáze
 La caccia di Diana (1334) – krátký epos o 18 zpěvech
 Il Filostrato (1335) – epos ve stancích
 Il Filocolo (1336–1339) – román v próze
 Teseida (1340–1341) – epos ve stancích, dílo bylo dokončeno ve Florencii
 Rime – sbírka básní, které Boccaccio tvořil v průběhu svého života, básně sám nezahrnul do jednoho díla
Léta 1340–1350
 Ninfale d'Ameto (1341–1342) – pastýřský epos ve verších a próze
 Milostná vidina – epos v tercínách, napodobuje Alighierovu Božskou komedii
 Fiesolské nymfy (Ninfale Fiesolano, 1344–1346)
 Elegie o paní Fiamettě (Elegia di madonna Fiammetta, 1342) – román v próze
Hlavní dílo
 Dekameron (Il Decameron, 1348–1353) – cyklus 100 novel
Pozdní dílo
 Život Dantův (1358–1363)
 O příbězích slavných mužů – latinsky (1355–1374)

Fotogalerie

Odkazy

Reference

Literatura 
 
 CRONIA, Arturo. Boccaccio v českém písemnictví. Přeložil Nina Tučková. Praha: Ústav italské kultury, 1949. 42 s., [4] l. obr. příl.
 HESSE, Hermann. Boccaccio. Překlad Šárka Pirožková. Vyd. 1. Praha: Volvox Globator, 1997. 46 s. Malá řada; sv. 21.. [Životopisná esej – rozbor života a díla význačného představitele italské renesanční literatury.]
 MACURA, Vladimír a kol. Slovník světových literárních děl. 1. svazek, A–L. 1. vyd. Praha: Odeon, 1988. 475 s. [Stať „Dekameron" je na str. 115–116.]
 ŠPIČKA, Jiří, BOLPAGNI, Marcello a KOVÁČOVÁ, Lenka. Boccaccio 2013: poetika Dekameronu a dva způsoby, jak být člověkem. 1. vyd. Olomouc: Univerzita Palackého v Olomouci, 2013. 139 s. .

Související články 
 Seznam italských spisovatelů

Externí odkazy 
 
 
 
 
 

 
Italští renesanční básníci
Italští spisovatelé
Italští romanopisci
Renesanční humanisté
Narození v roce 1313
Úmrtí v roce 1375
Muži
Narození 16. června
Narození v Toskánsku
Úmrtí v Toskánsku
Úmrtí 21. prosince
Italští římští katolíci