Sociologie

Sociologie je společenská věda zkoumající sociální život jednotlivců, skupin a společností. O obsahu sociologie a vymezení předmětu jejího zkoumání neexistuje shoda napříč různými sociologickými školami a paradigmaty. Sociologie je chápána např. jako věda o jednání lidí ve společnosti, o struktuře společnosti, o sociální interakci, o sociálních skupinách, o sociálních faktech, o společenském systému a nebo o sociální změně.

Dějiny sociologie 

Sociologie se začala formovat až na začátku 19. století. Za otce sociologie je považován francouzský filosof Auguste Comte, který také v roce 1838 poprvé užívá slovo sociologie (z latinského socius = společník nebo societas = společnost a řeckého logos = slovo, výklad). Comtova sociologie je pojímána jako pozitivní věda o společenském pokroku stojící na vrcholu hierarchie věd. Přibližně ve stejné době jako Comte zveřejňují své úvahy o vztazích ve společnosti a společenském vývoji Herbert Spencer a Karel Marx. Vedle těchto tří osobností patří do šestice sociologických klasiků ještě o generaci mladší Vilfredo Pareto, Ferdinand Tönnies, Émile Durkheim, Max Weber a Georg Simmel. V 90. letech 19. století se sociologie institucionalizovala, první nezávislou katedru sociologie založil Albion Woodbury Small v roce 1892 na Chicagské univerzitě (viz též Chicagská škola). Sociologií se zabýval také pozdější první československý prezident prof. dr. T. G. Masaryk.

Sociologická teorie 
Sociologie je vědou multiparadigmatickou. Sociologické poznání není kumulativní.
Základní dělení rozlišuje sociologická paradigmata objektivistická a interpretativní. 

Objektivisté považují sociální realitu za objektivní skutečnost existující vně individuí. Zabývá se zkoumáním sociálních faktů, sociálních změn, sociální struktury.

Interpretativní sociologie považuje sociální realitu za konstrukt v myslích lidí a zajímá ji, jak je tento konstrukt
lidmi vytvářen, chápán a interpretován.

Dělení sociologických paradigmat dle Ritzera 
 paradigma sociálního faktu (např. pozitivismus, marxismus a další konfliktualistické teorie, strukturální funkcionalismus)
 paradigma sociálního chování (např. behaviorismus, teorie sociální směny, sociobiologie)
 paradigma sociální definice (interpretativní sociologie – např. fenomenologická sociologie, symbolický interakcionismus, etnometodologie, sociální konstruktivismus)

Nominalismus a realismus 
Dalším přístupem k vnímání paradigmat je rozdělení na nominalismus a realismus.

Sociologický realismus vychází z předpokladu, že společnost existuje nezávisle na jednotlivci. Sociální realita je tak chápána jako objektivizována. Společnost je také více než souhrn jednotlivých individuí. Sociální normy jsou nadindividuální. Jedinec v průběhu zdárné socializace přijímá tyto normy. Celý svět má pevný řád. Tento přístup je uplatňován hlavně v teoriích zabývajících se sociální statikou. Do sociologického realismu řadíme fenomenologickou, konfliktologickou a konsensuální sociologii.

Sociologický nominalismus naopak tvrdí, že společnost existuje mezi individui. Je tedy intersubjektivní. Sociální normy neexistují mimo vědomí. Normy se vytváří skrze interakci.
K tomuto paradigmatu patří škola interakcionistů. Těžiště tohoto paradigmatu je ve studiu sociální dynamiky.

Významné sociologické směry a jejich představitelé 
 pozitivismus (Auguste Comte, Émile Durkheim) a novopozitivismus (Paul Felix Lazarsfeld, William Ogburn)
 sociologismus (Émile Durkheim)
 evolucionismus (Herbert Spencer)
 formalismus (Georg Simmel)
 marxismus (Karel Marx) a neomarxismus (Max Horkheimer, Theodor W. Adorno, Herbert Marcuse, Jürgen Habermas)
 psychologismus (Gabriel Tarde, Gustave Le Bon)
 behaviorismus (Burrhus Frederic Skinner, George Caspar Homans)
 italská politická sociologie (Vilfredo Pareto, Robert Michels, Gaetano Mosca)
 fenomenologická sociologie (Alfred Schütz)
 symbolický interakcionismus (George Herbert Mead, Charles H. Cooley, Herbert Blumer)
 strukturalismus (Claude Lévi-Strauss)
 strukturální funkcionalismus (Talcott Parsons, Robert K. Merton)
 sociální konstruktivismus (Peter Berger, Thomas Luckmann)
 teorie sociální směny (George Caspar Homans, Peter Blau)
 sociobiologie (Edward Osborne Wilson)
 etnometodologie (Harold Garfinkel)
 poststrukturalismus (Jacques Derrida, Jean-François Lyotard, Michel Foucault)
 organicismus (Herbert Spencer)

Metody sociologie 
Sociologický výzkum se snaží popsat, vysvětlit či předpovědět sociální život jedinců, skupin a společností. K tomu je užívána celá řada metod, které můžeme zjednodušeně rozdělit na kvantitativní a kvalitativní.
Kvantitativní výzkum se zaměřuje na populaci. Snaží se o reprezentativnost, mají vypovídat o tom, jak je nějaký znak zastoupen v populaci, nebo jaký postoj je možné u populace najít. Nejčastěji, ne však nutně, užívá metody dotazníkového šetření či rozhovorů a kvantitativní analýzy textů.
Kvalitativní výzkum se zaměřuje na objekt. Nepopisuje zákonitosti, ale snaží se nacházet vztahy mezi kategoriemi. Nejčastěji, ale ne nutně, užívá metod focus groups, hloubkových rozhovorů a analýzy textů.

Vybrané konkrétní sociologické disciplíny 
 Zkoumání biosociálních a geografických podmínek společenského života
 Sociologie obyvatelstva
 Sociální ekologie (sociologie města, sociologie venkova)
 Sociální geografie
 Sociologie etnických a rasových skupin (postkoloniální a kritická rasová teorie)
 Sociologie sexuálních a genderových vztahů (feministická a queer teorie)
 Sociologie věkových skupin (sociologie mládeže, sociální gerontologie)
 Zkoumání politické a sociálněekonomické struktury společnosti
 Sociologie společenských tříd (sociologie politiky vč. teorie elit, sociologie dělnické třídy, sociologie rolnictva)
 Sociologie společenských vrstev (sociologie inteligence, sociologie tzv. středních „tříd“)
 Sociologie povolání
 Sociologie společenských skupin (sociologie rodiny, sociologie malých skupin)
 Sociologie spotřeby a životní úrovně (sociologie volného času)
 Zkoumání společenských, pracovních a technických podmínek výroby
 Sociologie práce
 Sociologie průmyslu
 Sociologie zemědělství
 Sociologie techniky
 Sociologie řízení
 Zkoumání forem společenského vědomí
 Sociologie kultury, kulturní sociologie
 Sociologie práva (sociologie deviantního chováni a kriminality)
 Sociologie vědění a ideologie (sociologie sociologie)
 Sociologie veřejného mínění
 Sociologie morálky
 Sociologie výchovy a vzdělání
 Sociologie umění
 Sociologie vědy
 Sociologie náboženství
 Sociologie jazyka
Sociologie literatury
 Zkoumání společenských institucí
 Sociologie státu a práva
 Sociologie politiky (sociologie politických stran, sociologie propagandy)
 Sociologie armády
 Sociologie zdravotnictví

Přehled sociologických směrů a základních představitelů

Vztahy k jiným vědám 
Sociologie patří mezi společenské vědy. Souvisí a spolupracuje především s těmito jinými vědami:

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Angažovaná sociologie
 Dějiny sociologie
 Seznam sociologů
 Sociální inteligence
 realismus

Externí odkazy 
 
 
 

 Sociologický ústav AV ČR, v.v.i.
 Katedra sociologie, Fakulta sociálních studií Masarykovy univerzity
 Katedra sociologie, Fakulta filozofická Západočeské univerzity v Plzni
 Portál sociologie 

 
Humanitní a společenské vědy