Jaromír John

Jaromír John, vlastním jménem Bohumil Markalous (16. dubna 1882 Klatovy – 24. dubna 1952 Jaroměř) byl český spisovatel, novinář, středoškolský a vysokoškolský učitel, výtvarný estetik, výchovný pracovník a výtvarný kritik.

Život 
Bohumil Markalous se narodil v Klatovech, gymnázium absolvoval v Chrudimi (roku 1900), kde byl jeho otec Václav Markalous profesorem (pocházel z Jesenčan). Chtěl se stát středoškolským učitelem a přihlásil se na pražskou Univerzitu, kde studoval pedagogiku, psychologii a především přírodní vědy. Navštěvoval také přednášky z filosofie, estetiky, dějin umění, lékařství a dalších oborů. Po úspěšném ukončení absolvoval dva semestry na Univerzitě v Innsbrucku (1907). Pražské studium ukončil v roce 1905, v tomtéž roce se oženil s Giselou Hrbenskou, která pocházela z Kolína z židovské lékařské rodiny, a stal se suplujícím učitelem na obchodní škole v Praze. O rok později se manželům narodil syn Evžen (1906–1971), fotograf a psychiatr, ve dvacátých letech brněnský Devítisilák (člen tamějšího Devětsilu). Státní zkoušky z přírodopisu složil Markalous v roce 1907 a začal učit na obchodní škole a gymnáziu v Kolíně.

Markalous se otázkou estetické výchovy začíná zabývat v roce 1909–1910, kdy se stal na kratší dobu učitelem na dívčím reálném gymnáziu v Hradci Králové. V roce 1909 vydává první článek „Estetická výchova na školách obchodních“, následně v roce 1911 stať „O dětských hrách a hračkách“.

V únoru 1915 narukoval do první světové války na balkánskou frontu. Roku 1916 dostal v Albánii úplavici a dočasně ochrnul na dolní končetiny. Roku 1917 obhájil na FF UKF v Praze rigorózní práci: Timologie a kritika filosofie normativní se zvláštním zřetelem k estetice.

Roku 1919 se stal redaktorem Lidových novin. Podnikl řadu cest do Rakouska a Německa (mj. Bauhaus). Roku 1922 byl na ročním pobytu v Paříži a navštěvoval přednášky Viktora Basche a Charlese Lalo. Roku 1924 byl jmenován důstojníkem Académie des beaux-arts (Akademie krásných umění) v Paříži.

V letech 1923–1927 externě přednášel dějiny umění na brněnské technice. Roku 1924 se zde habilitoval a do roku 1928 působil jako docent dějin umění. Roku 1924 založil v nakladatelství Orbis knižnici Ars jako sbírku vědeckých rozprav o umění a řídil ji do roku 1948. Působil jako dlouholetý šéfredaktor časopisu Pestrý týden (1928–1934) a jako redaktor v měsíčníku Bytová kultura. Dále pracoval v tiskovém odboru vlády. Roku 1931 založil v Praze Galerii Evropa.

Od roku 1943 žil s Helenou Šmahelovou. Od roku 1946 získal místo profesora estetiky na znovu obnovené Filozofické fakultě Univerzity Palackého v Olomouci, kam se přestěhoval i se svojí družkou Helenou Šmahelovou. Působil i na JAMU v Brně.

Zemřel roku 1952 a je pohřben na hřbitově v Pardubičkách, části Pardubic. V roce 2020 byl na jeho hrobě historický náhrobek nahrazen soudobým.

Dílo 
Jeho tvorba byla ovlivněna časopisem Moderní revue. Zpočátku psal drobné povídky, později romány a novely.

 Listy z vojny, jež jsem psal synovi – 1917
 U táborového ohně – 1917
 Humoresky – 1918
 Tabatěrka (Povídky o lásce) – 1922, vydáno s obálkou Josefa Čapka
 Večery na slamníku – 1920, rozšířeno a přepracováno 1930, nejznámější sbírka povídek. Představují válku, ale z trochu jiné stránky: z nemocnic, z dobrovolných škol, … Vyprávějí s humorem o nepříjemných stránkách války a proměně lidských citů ve vypjatých situacích.
 Topičovo australské dobrodružství – 1939
 Vojáček Hubáček – 1939
 Rady snoubencům udílené strýcem Romualdem – 1940, míněno napůl vážně a napůl ironicky. Rady jak se mají muž a žena chovat v manželství.
 Moudrý Engelbert – 1940 vývoj panského lesníka, který předčasně poznal sex, parodie kalendářových povídek.
 Dořini milenci a jiné kratochvíle – 1942, pět povídkových příběhů
 Eskamotér Josef – 1946, román o skláři, který se v době hospodářské krize pokusil podvodně vystupovat jako eskamotér, aby uživil rodinu. Paralela s biblickým Jobem.
 Pampovánek – 1948, přepracováno 1949, rozsáhlý román, parodie bildungsromanu, o náboženském blouznivci, mentálně retardovaném Emanuelu Zletákovi. Velkolepá perzifláž estetiky katolicismu, využívající intertextové odkazy na triviální texty s náboženskou tematikou.
 Stará láska
 Šibalství svršků
 Kapitán Sekvenc – 1944
 Nový Démokritos (Laškovné definice a Nový Démokritos) – 1986, posmrtné vydání aforismů
 Estet – nedokončen

Odborná literatura 
 O dětských hrách a hračkách, Hradec Králové 1911
 Co je umělecké dílo a čím nám býti má, Hradec Králové 1914
 Estetická výchova na školách obchodních
 Eidický princip u T. G. Masaryka, Praha 1934
 Co je umění? Abeceda umění, Praha 1938
 Estetika praktického života, Odeon Praha 1989 (ed. R. Chadraba, M. Krulichová, M. Vinařová)

Pro děti 
 Rajský ostrov – 1938, líčení budování Národního divadla a doby s tím spojené. Nejedná se o historická fakta, ale velice přitažlivou formou napsané vzpomínky z dětství očima dospívajícího kluka.
 Příběhy Dona Quijota – 1941, upravení slavného Cervantesova díla.

Galerie

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Seznam českých spisovatelů
 Česká literatura v letech 1900–1945
 Česká literatura v letech 1945–1990

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 Životopis Jaromíra Johna

Čeští spisovatelé 20. století
Čeští spisovatelé vědecké literatury
Čeští historikové umění
Pedagogové na Filozofické fakultě Univerzity Palackého
Čeští novináři
Čeští spisovatelé knížek pro děti
Čeští romanopisci
Narození v roce 1882
Narození 16. dubna
Narození v Klatovech
Úmrtí 24. dubna
Úmrtí v roce 1952
Úmrtí v Jaroměři
Muži
Pohřbení na Centrálním hřbitově v Pardubicích