Onomatopeia

Una onomatopeia és la coincidència parcial entre el significant i el significat d'un signe lingüístic, és a dir, un so o conjunt de sons que recorden o evoquen el contingut mental associat a aquella paraula. Un exemple és atxim!, l'onomatopeia que correspon a l'esternut. Les onomatopeies referides al mateix fenòmens són diferents segons les llengües. Així, l'anglès fa woof per tal d'imitar el lladruc del gos, però fa bub-bub en la nostra llengua. En certs casos una onomatopeia també és una interjecció perquè s'empra per a cridar algú o assenyalar quelcom a altri.

Exemples d'onomatopeies tradicionals

Onomatopeies referides a sons diversos 
 arf: onomatopeia del sospir.
 atxim, atxem: onomatopeia de l'esternut.
 barrabim-barrabam : terrabastall.
 blam: soroll de quan s'obre o es tanca una porta.
 bling-blong: onomatopeia del so del contrabaix.
 bum: onomatopeia que reprodueix el soroll d'una explosió, d'un cop fort. El bum d'una barrina.
 bum-bum: so continuat, sord i confús.
 buu: onomatopeia que reprodueix el soroll d'un fantasma o d'algú que ens vol fer por.
 cataclinc: soroll de vidre trencat.
 catacrac: onomatopeia per a representar el soroll que fa una cosa que es trenca, que cruix, per a indicar ruptura, etc. No heu sentit un catacrac?
 catarrinc-catarranc: onomatopeia del soroll que fa un objecte quan cau donant cops repetits.
 catric-catrac, catacric-catacrac/catacroc: onomatopeia amb què és designat el soroll que fa l'anar i venir d'una màquina, una eina, com el teler, un sedàs, etc.
 catrinc-catrinc o catrinc-catranc: onomatopeia del soroll de les peces de moneda que s'entrexoquen en una butxaca, d'esquella o de tot altre so metàl·lic.
 catric-catrec o catric-catrec: so d'una cosa que cau donant cops repetits, o d'una conversa que insisteix monòtonament sobre les mateixes coses
 clac, cloc: soroll d'una palanca, de l'aigua que goteja.
 clang: onomatopeia del so de la guitarra puntejada.
 clap-clap(-clap): imitació del soroll de picar de mans, especialment per aplaudir, i també del riure.
 clinc, clonc: onomatopeia del so del piano.
 crac: representa el soroll sec que fa una cosa que es trenca. Heu sentit el crac de la pota de la taula? 
 crec: representa el soroll d'una cosa que es trenca.
 cric-crac: imitació dels sorolls de dos xocs successius produïts en un mecanisme.
 ding-dong', ding-dang, ding-ding, dang-dang, deng-dang, deng-deng, dong-dong. V. Ning-nang
 dring-dring, ning-ning: onomatopeia del so de cascavells.
 dum-dum : onomatopeia del so del contrabaix.
 flist-flast, fliu-flau: onomatopeia que imita el soroll de dos bufetades que hom venta l'una darrere l'altra.
 fru-fru : soroll produït per un fregadís lleuger, especialment el que fa un teixit de seda.
 garranyic-garranyac : soroll sec, estrident, produït pel fregadís de dos cossos, de dues peces d'un mecanisme, etc.
 glac-glac : soroll d'un líquid en xuclar o gargaritzar
 gloc-gloc : soroll que fa un líquid en sortir d'una ampolla de coll estret al mateix temps que hi va entrant aire.
 glu-glu : crit del gall dindi o del pas d'un líquid per un recipient estret.
 gori-gori : onomatopeia que simula un cant fúnebre.
 muà, muac, txuic, xuic: onomatopeies del soroll de petó.
 ning-nang, ning-ning, ning-nong, bim-bom: onomatopeia amb què hom designa el so repetit d'una campana que hom branda, de campanetes.
 nyac: onomatopeia que expressa especialment el soroll que fan dues coses que, acostant-se violentament, n'enclouen una altra; per exemple, una mossegada atrapant un tros de menjar
 nyam-nyam: 1 Onomatopeia de l'acció de menjar. 2 fer nyam-nyam [en llenguatge infantil] Menjar. Vine, faràs nyam-nyam.
 nyec: 1 Onomatopeia d'un grinyol, d'un gemec, de gos, d'ànec o d'altres animals que fan un crit semblant. 2 Criatura molt petita.
 nyic-nyic: onomatopeia d'un soroll insistent i desagradable o d'una persona que es fa molesta amb la seva insistència.
 nyigo-nyigo: onomatopeia amb què hom imita el d'instruments d'arc, com un violí, un violoncel, etc., especialment mal tocat.
 paf: onomatopeia amb què hom expressa el soroll que fa algú o alguna cosa en topar violentament contra el sòl, contra una persona o una cosa, d'un cop de puny.
 pam, pum: onomatopeia que imita un tret, un colp violent, una puntada de peu.
 parabim-parabam : soroll d'un cos que cau, que rodola.
 parabist-parabast : soroll d'una massa que s'esfondra amb terrabastall o d'agitació desordenada.
 pataf: onomatopeia d'un cop de colze.
 pataplaf: onomatopeia del que fa una cosa en topar sobtadament amb una altra.
 patatim, patatam: so d'una cosa que cau donant cops repetits, o d'una conversa que insisteix monòtonament sobre les mateixes coses. Sol usar-se combinat amb la forma patatam.
 patric-patroc o patrica-patroca : so del cavall sobre una calçada empedrada o asfaltada.
 pif-paf: onomatopeia que reproduïx el soroll de dues bufetades donades l'una darrera l'altra, de dos cops de puny, etc.
 plaf: onomatopeia del retrunyiment d'un tambor.
 plam-plam: onomatopeia de quelcom que cau; del retrunyiment d'un tambor.
 plof: onomatopeia per a representar el soroll que fa una cosa que cau damunt un cos bla o hi topa.
 prut: onomatopeia del pet.
 pst o psit: interjecció per a xitar o xistar (cridar discretament algú) o per a demanar o imposar silenci.
 rac: soroll d'obrir la porta, de l'acció de masticar, d'una cosa que s'esqueixa o que estreny una superfície aspra, etc.
 rang-catarrang: onomatopeia del so de la guitarra rascada.
 rataplam: onomatopeia del retrunyiment d'un tambor.
 riu rau: onomatopeia del moviment de vaivé
 scrontx, nyam/nyem: onomatopeia del soroll de menjar.
 taf-taf: onomatopeia que reprodueix el soroll d'un motor d'explosió.
 tam-tam, tampatantam, tantarantam: onomatopeia del retrunyiment d'un tambor.
 ta, ta, ta: onomatopeia del so de la trompeta.
 tararà (/tararú), tararí (/tararà), taratí: onomatopeia del so del clarí o claró, i de la trompeta.
 tatxan: onomatopeia d'un efecte màgic.
 tic-tac: onomatopeia del so d'un rellotge o d'un mecanisme anàleg.
 tiroliro: onomatopeia del so del flabiol.
 tirurit, titutí: onomatopeia del so de la flauta.
 toc-toc: acció de picar a la porta.
 tras: onomatopeia amb què hom indica una acció ràpida, sobtada, enèrgica; cast. Zas!
 tric-trac o trica-traca: soroll del caminar d'un cavall, d'una persona, etc.
 trico-trico: soroll dels esclops quan algú camina.
 trip-trap : so del batec fort del cor.
 tris-tras: onomatopeia amb què hom designa un caminar seguit, deliberat, devers un punt concret.
 tururú, tururut, turulut, turututut: onomatopeia del so de la trompeta.
 txam, tatxam, tatxim: onomatopeia que del so dels platerets.
 uà, guà: onomatopeia del plor.
 um um : onomatopeia del dubte.
 xa xa xa o xam xam xam: so d'una cosa que cau donant cops repetits, o d'una conversa que insisteix monòtonament sobre les mateixes coses.
 xac: onomatopeia que denota el soroll d'un xoc violent. D'aquí estant vaig sentir el xac.
 xap, patatxap: onomatopeia del soroll que fa un cos en caure tot llarg a terra, a l'aigua. Va relliscar, i xap!, va caure llarg com era al fanguissar.
 xec: onomatopeia que imita el soroll d'un cop, d'un xoc.
 xip-xap: onomatopeia imitant el xipolleig d'una massa líquida.
 xit, xut, xxt, xst, xixt, xss, sss, sst, tss, pss, pst, (t)xxt: interjecció per a xitar o xistar (cridar algú discretament) o per a demanar o imposar silenci.
 xit/xut: 1 Onomatopeia del crit de l'òliba, el mussol i altres ocells nocturns. 2 Òliba, mussol o altres ocells nocturns. 3 Interjecció per a demanar o imposar silenci.
 xup-xup: onomatopeia que reprodueix el bullir lent d'un líquid, com, per exemple, el suc d'un plat o menja que es cou, la llet, etc.
 zic-zic, zigaziu, ziu-ziu, zun-zum: onomatopeia del zigalusejar de la cigala.
 ziu, zun-zum: onomatopeia d'un insecte volador.
 zim-zam, ziu-zau: onomatopeia de la remor d’un moviment de vaivé o de quelcom que va i ve.
 zum-zum: onomatopeia que reprodueix una remor sorda i contínua, com, per exemple, d'un insecte.
 zup: onomatopeia del líquid que s'escorre d'un recipient.

 Onomatopeies referides als sons dels instruments de música 
 bling-blong: so del contrabaix. També dum-dum.
 clang: so de la guitarra.
 clinc: so del piano.
 clonc: so del piano.
 dingalandang: so repetit de les campanes
 dingo-dango: so repetit de campana
 dingondango: so repetit del guitarró;
 dum-dum: so del contrabaix. També bling-blong.
 ning-nang: so repetit d'una campana. També ding-dong ding-dang.
 ning-ning: so repetit d'una campaneta. També ding-ding.
 nyigo-nyigo: so del violí, la viola i el violoncel, especialment que mal tocat.
 pa i mel: toc de campana.
 rang-catarrang: so de la guitarra.
 plam-plam: so de tambor.
 rataplam: so de tambor.
 ringa-ranga: so d'instrument de corda
 tampatantam: so de tambor.
 tam-tam: so de tambor.
 taral·larà: so format per la successió de síl·labes amb què es canta la melodia d'una cançó sense dir-ne les paraules.
 tararà: so de la trompeta.
 tararà, tararí (rarí, rarí): so del clarí.
 tatxam: so dels plats. També tatxim, txam.
 ting-ting: soroll que fan els cascavells i les campanes menudes. També dring, dring-dring, ning-ning.
 tirurit tirerirot: so de la flauta.
 tururut: so de la trompeta.
 xac, xac: so de les castanyoles o postisses.
 zing-zing''': soroll fi de sonalls.

Onomatopeies referides a cops 
 bam
 bim
 paf
 pam
 pataf
 pataflast
 patapam
 patapim
 pataplaf
 pataplam
 pataplast
 pataplim
 patapluf
 pataplum
 patapuf
 patatam
 patatim
 patatrap
 patatuf
 patatús
 patatxap
 patatxup
 pim
 plim
 plaf
 plam
 plum
 pum

així com els al·literatius patatrip-patatrap, patatxip- patatxap.

Onomatopeies referides als sons dels animals 
Alguns sons d'animals s'expressen de la manera següent:

Els sorolls dels animals i humans són aquests:

 verbs
aïnar o assaïnar o anillar ‘renillar’, brogir, brunzir, clapir o glapir, cruixir o crúixer, esclafir, espingar ‘emetre sons aguts', grunyir, lladrar, miolar/miular 'fer mèu o mau, un fèlid', mugir, piular ‘un ocell, cantar’, refilar ‘un ocell, cantar’, ronxar 'roncar', ruflar ‘respirar pel nas', rugir, somicar o somiquejar, xisclar/gisclar/giscar/guiscar, vagir, xiular o siular, xuplar 'xuclar'...

 noms
aïnet ‘renill, crit de cavall', assaïnet ‘renill, crit de cavall', brunzit, espinguet o espignet ‘so o crit agut’, miulet/miulit o miulec ‘so d'un gat’, piulet ‘cant d'un poll', refilet ‘cant d'un ocell', ronquet ‘ronc’, ronxet ‘ronc’, ruflet ‘soroll que fa l'aire en sortir pel nas', somiquet ‘somiqueig’ (DCVB), xisclet/gisclet/gisquet/guisquet ‘crit agut’, xiulet/xiulit o siulet ‘so agudíssim emès per la boca d'un humà en passar l'aire’, alarit ‘crit d'una persona’, brogit (o bruit) ‘molt de soroll continuat’, brunzit ‘so que fa una abella en passar volant; so anàleg a aquest’, clapit o glapit ‘lladruc, ganyol', cruixit ‘so semblant a un frec’; ‘so semblant a un pet o seguit de pets', esclafit ‘soroll sec i sobtat’, grunyit ‘so emès per un animal o una persona, fet amb la boca, sovint de desaprovació’, lladric/lladruc o lladrit ‘ganyol', maulit o miulit ‘soroll d'un gat’, mugit ‘soroll d'una vaca’, piulit ‘piulet’, rugit ‘soroll d'una fera’, vagit ‘soroll d'una vaca’, xeulit o xiulit ‘so agudíssim emès per la boca d'un humà en passar l'aire’, xuplit ‘so d'una xuclada’; ‘xuclada’...

Onomatopeies a la cultura popular 
El repertori provinent de la cultura popular ens ofereix alguns bons exemples d'onomatopeies. Podem trobar-ne alguns exemples en cançons tradicionals com ara A Betlem me'n vull anar i Els tres tambors

Referències (fonts)

Bibliografia 
 Diccionari d’onomatopeies i mots de creació expressiva, Manel Riera-Eures i Margarida Sanjaume.

Vegeu també 
 Significat expressiu
 Significat proposicional

Enllaços externs 

 Base de dades de les onomatopeies en català
 Els animals no 'parlen' igual, article a vilaweb
 Recull d'onomatopeies per tipus a Optimot 
 Onomatopeies, un recull a "Eines de Llengua.com"
 Onomatopeies d'animals, instruments i altres
 Observació i classificació d'onomatopeies

Semiòtica
Vocabulari
Glossari de termes de còmic