Tadjikistan

El Tadjikistan (en tadjik: Тоҷикистон, transcrit Tojikiston), oficialment República del Tadjikistan, és un estat de l'Àsia central. Limita al nord amb el Kirguizstan, a l'est amb la República Popular de la Xina, al sud amb l'Afganistan i a l'oest i el nord amb l'Uzbekistan. Té 143100 km² i una població estimada de 9.537.645 persones.

Història 

La terra que ara pertany al Tadjikistan ha pertangut a diversos imperis al llarg de la història. En els anys abans de Crist, va formar part de l'Imperi Bactrià. Els àrabs van dur amb ells l'islam en el . L'Imperi samànida va substituir els àrabs, però va ser alhora substituït pels invasors turcs. Els mongols varen prendre posteriorment el control de la regió, i el Tadjikistan es va convertir en part de l'Emirat de Bukharà.

En el , l'Imperi rus va encetar la seva expansió, i es va estendre cap a l'Àsia Central. Durant el Gran joc, va passar a controlar el Tadjikistan. Després de la caiguda del tsar el 1917, les guerrilles tadjiks es varen enfrontar en una guerra contra els exèrcits bolxevics en un intent fallit de mantenir la seva independència. Els bolxevics varen romandre-hi després d'una guerra de quatre anys, en què mesquites i llogarrons varen ser cremats i la població fortament reprimida.

Com a part de la Unió Soviètica, el Tadjikistan va ser unit al que avui en dia és l'Uzbekistan com a República Socialista Soviètica Autònoma del Tadjikistan, però posteriorment es va separar, formant per si sol la República Socialista Soviètica del Tadjikistan.

És considerat membre de les Nacions Unides des del 2 de març del 1992 i forma part de la Comunitat d'Estats Independents.

Política 
Just després de la independència, el Tadjikistan es va veure immers en una ferotge guerra civil, on els dos bàndols principals eren ajudats per Rússia i l'Iran. 25.000 dels 400.000 habitants de classe mitjana i ètnia russa van haver de fugir al seu país d'origen. El 1997, la guerra ja s'havia acabat i va començar a prendre forma el govern central, que va convocar eleccions democràtiques el 1999.

Oficialment, el Tadjikistan és una república on el poble tria el president i el parlament. Les últimes eleccions van ser el 2005 i la majoria dels partits de l'oposició acusa el president Emomalí Rahmònov d'haver-les manipulat.

Actualment, el Tadjikistan és l'únic estat de l'Àsia Central que té una forta oposició al mateix govern. Molt sovint l'oposició contribueix en les decisions de govern però, malgrat això, encara no s'ha assolit un bon grau d'estabilitat.

Subdivisió administrativa 
El Tadjikistan se subdivideix en 3 províncies (singular: viloiat, plural: viloiatho) i una província autònoma (viloiati mukhtor). A més; la capital, Duixanbe, té un estatus similar al d'una província.

Geografia 

El Tadjikistan no té cap sortida al mar, i és l'estat més petit de l'Àsia Central en extensió. El Tadjikistan té nombroses serres i serralades, incloent-hi la Tian Shan i el Pamir. Més del 50% del país es troba per sobre els 3.000 m sobre el nivell del mar, i és el pic Ismail Samani (7.495 m) el més alt del país. Els rius Amu Darya i Panj formen la frontera amb l'Afganistan.

Economia 

El Tadjikistan és l'estat més pobre de la CEI i un dels més pobres del món. Com que les inversions estrangeres depenen en gran manera de l'exportació del cotó i l'alumini, l'economia és altament vulnerable a crisis externes. A finals del 2000, l'assistència internacional va continuar sent una font essencial de suport per a programes de rehabilitació que desenvolupessin els excombatents de la guerra civil en l'economia civil, contribuint-hi a mantenir la pau. L'assistència internacional també va ser necessària per la caiguda de la producció alimentària a conseqüència del segon any consecutiu de sequera.

Demografia 
El Tadjikistan té 9.537.645 habitants. El grup ètnic més nombrós és el tadjik, però hi ha una minoria considerable d'uzbeks i una petita població de russos. La població russa tendeix a caure per l'emigració. De la mateixa manera, la llengua oficial és el tadjik, mentre que el rus es parla en profusió en cercles empresarials i governamentals.

Tot i la seva pobresa, el Tadjikistan té una taxa alta d'alfabetització: al voltant del 98% de la població sap llegir i escriure. La major part de la població segueix l'islam sunnita, encara que també existeix una població xiïta considerable.

Cultura 
La cultura del Tadjikistan estava originàriament compartida amb la de l'Uzbekistan; però, durant l'era comunista, el teixit cultural de la regió va ser interromput pel lideratge soviètic, que va imposar fronteres artificials i la noció d'estat nació, que no existia fins a aquell moment. Això no ha estat completament negatiu, ja que al Tadjikistan se l'ha conegut per la seva passió pel teatre i els seus novel·listes famosos durant l'era soviètica. Entre aquests escriptors, hi va haver individus que van tractar de purificar l'idioma tadjik lligant-lo més amb el persa i eliminant les paraules provinents de l'àrab.

La major part dels ciutadans del Tadjikistan són musulmans. L'impacte de l'islam ha crescut últimament, i va ser un fort lligam durant els anys de la guerra contra la Unió Soviètica i durant la seva guerra civil. Històricament, molta de la cultura tadjik està lligada a la de Pèrsia, ja que durant molts segles, aquest imperi va ocupar la regió donant vida a escriptors, científics i poetes perses com Ibn Sina, Firdawsí, Rudaki o Omar Khayyam.

Referències

Vegeu també 
 Guerra civil del Tadjikistan.
 Llista de peixos del Tadjikistan.

Enllaços externs 

 Viatgeteca  .