Llengües mongòliques

Les llengües mongòliques són una família lingüística, considerats per alguns una divisió d'una família hipotètica, l'altaica, parlades a Àsia Central. Alguns lingüistes agrupen les llengües mongòliques amb les llengües turqueses i les llengües manxú-tungús com a llengües altaiques, però aquesta postura està perdent suports en l'actualitat.

Si la hipòtesi uraloaltaica fos correcta, les llengües mongòliques estarien emparentades amb l'hongarès, el finès i l'estonià.

Classificació 
Les llengües mongòliques tenen trets estructurals i fonològics compartits amb altres llengües de l'Àsia Central com són les llengües turqueses i les llengües manxú-tungús. Tradicionalment hi ha hagut un debat important sobre si aquestes característiques compartides són el resultat del contacte lingüístic perllongat o el resultat d'un parentiu lingüístic genuí. Els defensors del parentiu consideren que les llengües mongòliques són una de les branques de la macrofamília altaica i per tant aquestes característiques tipològiques són el resultat d'una retenció des de l'hipotètic proto-altaic.

Els defensors del contacte lingüístic o sprachbund sostenen que els trets tipològics compartits també estan presents en llengües no relacionades (o almenys no clarament relacionades) com són les llengües uralianes i en menor mesura en el coreà i les llengües japòniques. Aquests trets inclouen tant l'harmonia vocàlica, com l'absència de gènere, el caràcter fortament aglutinant, l'ordre SOV i la presència de postposicions en lloc de preposicions.

Escriptura 
La llengua s'ha escrit amb una varietat d'alfabets al llarg de la història. L'alfabet oficial mongol es va crear al . Ha sofert diverses modificacions i ha estat substituït a vegades per altres tipus d'escriptura. Es va usar fins a 1943, any que es va substituir pel ciríl·lic, que actualment és el més estès al país. El sistema tradicional està sent reintroduït lentament a les escoles. A Mongòlia Interior l'alfabet tradicional ha estat usat sempre.

Llengües de la família 

 Mongol històric
 Mongol mitjà (s. XIII-XVI)
 Mongol clàssic
 Mongol contemporani
 daur (a Mongòlia Interior, 100.000 parlants)
 Mongòlic central
 Khamnigan (ca. 2.000 parlants)
 Buriat (Dialectes: Bargu, Khori, Aga, Ekhirit, Unga, Nizhne-Udinsk, Barguzin, Tunka, Oka, Alar, Bohaan, Bulagat) (ca. 300.000 parlants)
 Mongol (inclou Khalkha a Mongòlia i Chakhar, Khorchin, Kharchin, Baarin, Shilin gol a Mongòlia Interior) (ca. 5-6 mil. parlants)
 Ordos (ca. 100,000 parlants)
 Oirat (Varietats: Torgut, Dörbet, Olot (Ööld, Elyut, Eleuth), Zakhchin, Mingat, Bayad, Calmuc, Khoshut (Khoshuud), Alasha) (ca. 300.000 parlants)
 Shirongòlic (part de Gansu–Qinghai)
 Iugur oriental (Shira Yugur) (ca. 3.000 parlants)
 Monguor (també conegut com a Tu; dialectes: Mongghul (Huzhu), Mangghuer (Minhe)) (ca. 100.000+30.000 parlants)
 Bonan (ca. 10,000 parlants)
 Dongxiang (Santa) (ca. 600,000 parlants)
 Kangjia
 Moghol (=Mogholi) (no se sap si té parlants)

La classificació i el nombre de parlants s'ha obtingut de Janhunen llevat que Mongghul i Mangghuer són tractats com una sub-branca i s'hi ha afegit el Kangjia. En un altre enfocament classificacional, hi ha una tendència per anomenat mongol central al mongol pròpiament dit, oirat i buriat, mentre que l'ordos (i implícitament el Khamnigan) és vist com una varietat del mongol pròpiament dit. En el mongol pròpiament dit, es fa una distinció entre Khalkha d'una banda i el mongol meridional (que conté tota la resta) en l'altra.

Referències

Bibliografia 
 Moreno Cabrera, Juan Carlos. Lenguas del Mundo Visor. Madrid. 1990.
 Janhunen, Juha (ed.) (2003): The Mongolic languages. London: Routledge.
 Janhunen, Juha (2003a): Proto-Mongolic. In: Janhunen 2003: 1–29.
 Janhunen, Juha (2003b): Para-Mongolic. In: Janhunen 2003: 391–402.
 Janhunen, Juha (2006): Mongolic languages. In: Brown, K. (ed.): The encyclopedia of language & linguistics. Amsterdam: Elsevier: 231-234.
 Luvsanvandan, Š. (1959): Mongol hel ajalguuny učir. Mongolyn sudlal, 1.
 Poppe, Nicholas (1964 [1954]): Grammar of Written Mongolian. Wiesbaden: Harrassowitz.
 Rybatzki, Volker (2003): Middle Mongol. In: Janhunen 2003: 47–82.
 Sechenbaatar, Borjigin (2003): The Chakhar dialect of Mongol – A morphological description. Helsinki: Finno-Ugrian society.
 [Sechenbaatar]  2005. . Kökeqota: ÖMAKQ.
 Siqinchaoketu [=Sečenčoγtu] (1999): Kangjiayu yanjiu. Shanghai: Shanghai Yuandong Chubanshe.
 Slater, Keith (2003): A grammar of Mangghuer. London: RoutledgeCurzon.
 Starostin, Sergei A., Anna V. Dybo, Oleg A. Mudrak (2003): Etymological Dictionary of the Altaic Languages. Leiden: Brill.
 Svantesson, Jan-Olof, Anna Tsendina, Anastasia Karlsson, Vivan Franzén (2005): The Phonology of Mongolian. New York: Oxford University Press.
 Vovin, Alexander (2005): The end of the Altaic controversy (review of Starostin et al. 2003). Central Asiatic Journal 49.1: 71–132.

Enllaços externs 

 Reportatge de PROEL
 Diccionari Mongol - Anglès
 Iacut - Mongol - Rus - Anglès - Alemany MultyDictionary 
 Mongol clàssic 
 GB18030 Paquet de suport per a Windows 2000/XP, inclou fonts de Microsoft per a xinès, tibetà, yi, mongol clàssic i tailandès

Llengües altaiques
Mongòlica