alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Bloc de la taula periòdica

La taula periòdica dels elements es pot dividir en blocs d'elements segons l'orbital atòmic que estiguen ocupant els electrons més externs (vegeu configuració electrònica).

Els blocs s'anomenen segons la lletra que fa referència a l'orbital més extern: s, p, d, f i g (hipotètic). Podria haver-hi més elements que ompliren altres orbitals, però no s'han sintetitzat o descobert. En el cas que calgués fer-ho, es continuaria amb l'ordre alfabètic per a nomenar-los.

Alguns blocs contenen diversos grups de la taula periòdica (per exemple, el bloc s conté els grups 1 i 2), d'altres es corresponen amb les sèries químiques.
Hertz

El hertz (símbol Hz) és la unitat del Sistema Internacional d'Unitats de la freqüència. El hertz és una unitat derivada i equival a 1/s, això significa que indica el nombre de repeticions d'un determinat fenomen físic que es repeteix cada segon de temps.

La unitat pot aplicar-se a qualsevol succés periòdic. Per exemple es pot dir que els tics d'un rellotge van a 1 Hz i l'agulla minutera es desplaça a un freqüència d'1/3600 Hz (una volta cada hora o 3600 s). La inversa de la freqüència és el temps (període). Una freqüència d'1 Hz és equivalent a un període d'1 segon, així com una freqüència d'1 MHz ho és a un període d'1 microsegon. Antigament (abans de la 2a Guerra Mundial), als articles sobre transmissions de ràdio i electrònica es parlava de cicles per segon (cps) i múltiples.

Història 
Hertz pren el nom del físic alemany Heinrich Rudolf Hertz (1857-1894), que realitzà importants contribucions científiques a l'estudi de l'electromagnetisme. El nom fou establert per la Comissió Electrotècnica Internacional (IEC) el 1930. Posteriorment fou adoptat per la Conferència General de Pesos i Mesures (CGPM) i el 1960, quan s'establí el Sistema Internacional d'Unitats, fou inclòs com unitat de freqüència, derivada del temps.

Usos

Informàtica 
En informàtica, la majoria de les unitats de la CPU (unitat central de processament) es posen en funció de la seva velocitat de rellotge, aquesta és expressada en megahertz (10⁶ Hz) o gigahertz (109 Hz). Aquest senyal és simplement un voltatge elèctric que passa de menys a més en intervals regulars; l'hertz s'ha convertit en la principal unitat de mesura acceptada per determinar el rendiment de la CPU.

Vibració 

El so és una ona formada per variacions de pressió. Els éssers humans perceben cada freqüència de les ones del so com un to diferent. Cada nota musical correspon a una freqüència particular, que sol ser mesurada en hertz. Una persona d'edat mitjana pot sentir els sons entre 20 Hz i 20000 Hz.

Múltiples del SI 
1 quilohertz (símbol kHz) = 103 Hz = 1.000 Hz
1 megahertz (símbol MHz) = 10⁶ Hz = 1.000.000 Hz
1 gigahertz (símbol GHz) = 109 Hz = 1.000.000.000 Hz
1 terahertz (símbol THz) = 1012 Hz = 1.000.000.000.000 Hz
1 petahertz (símbol PHz) = 1015 Hz = 1.000.000.000.000.000 Hz
1 exahertz (símbol EHz) = 1018 Hz = 1.000.000.000.000.000.000 Hz

Referències 

Unitats derivades del SI
Paràmetres de so
Ampere

L'ampere o amper (símbol A) és la unitat del Sistema Internacional d'Unitats de la intensitat de corrent elèctric (I), i és una de les set unitats base del SI. Fou anomanada en honor d'André-Marie Ampère (1775-1836), matemàtic i físic francès considerat el pare de l'electromagnetisme.

En termes pràctics, l'ampere és la mesura de la quantitat de càrrega elèctrica que passa per un punt en un circuit elèctric per unitat de temps amb 6.241 × 1018 electrons (un coulomb) per segon. En altres paraules, el coulomb es defineix en termes de l'ampere: un coulomb és la quantitat de càrrega elèctrica transportada en un corrent d'un ampere que flueix durant un segon.

La llei d'Ampère indica que hi ha una força d'atracció o repulsió entre dos conductors paral·lels que porten un corrent elèctric. Aquesta força s'utilitza en la definició formal de la unitat ampere, que estableix que l'ampere és el corrent constant que produirà una força d'atracció de 2·10-7 newtons per metre de longitud entre dos conductors rectes, paral·lels, de longitud infinita, secció circular menyspreable i separats un metre de distància en el buit.

En general, la càrrega Q es determina pel corrent constant I que flueix durant un temps t com Q = It.

Donat que un coulomb és igual a 6,24·1018 partícules carregades, un amper és equivalent a 6,24·1018 partícules carregades movent-se a través d'una superfície en un segon.

Explicació 
Com que es tracta d'una unitat bàsica, la definició de l'ampere no està lligada a cap altra unitat elèctrica. La definició per a l'ampere és equivalent a canviar el valor de la permeabilitat del buit a  H/m. Abans de 1948, l'"ampere internacional" s'utilitzava, definit en termes de la deposició electrolítica mitjana de la plata. L'antiga unitat és igual a 0,99985 A.

La unitat de càrrega elèctrica, el coulomb, és definida en els termes de l'ampere: un coulomb és la quantitat de càrrega elèctrica portada en un corrent d'un ampere fluint per un segon. Corrent, llavors, és la mitjana per la qual la càrrega flueix a través d'un filferro o una superfície. Un ampere de corrent (I) és igual al flux d'un coulomb de càrrega (Q) per un segon de temps (t):

Encara que conceptualment semblaria més lògic prendre la càrrega com a unitat bàsica, es va optar pel corrent perquè el seu patró pot ser molt més precís.

Notes

Referències 

Unitats electromagnètiques
Quilogram per metre cúbic

El quilogram per metre cúbic és la unitat del SI per a la densitat i es representa per kg/m³ on kg és el símbol de quilogram i m³ el de metre cúbic. La densitat de l'aigua és d'uns 1.000 kg/m³ (i pren exactament aquest valor a 277 K), donat que un metre cúbic d'aigua pesa cap a una tona.

El gram per centímetre cúbic (símbol g/cm³) és una altra unitat per a mesurar la densitat que utilitza el gram (g) en lloc del quilogram i el centímetre cúbic (cm³) en lloc del metre cúbic. És la unitat de densitat del sistema CGS.

Per a convertir g/cm³ en kg/m³, cal multiplicar per 1.000 (o dividir per 1.000 per a fer l'operació inversa).

Un gram per litre és igual a un quilogram per metre cúbic o a un gram per decímetre cúbic.

Unitats derivades del SI
Magnitud

Magnitud (astronomia), mesura de la brillantor d'un objecte, mesurada en una determinada longitud d'ona o banda passant, normalment a prop de les longituds d'ona visibles o infraroges
 Magnitud aparent, mesura de la lluminositat d'un astre vista per un observador a la Terra, això és, la quantitat de llum rebuda de l'objecte
 Magnitud absoluta, mesura de la brillantor intrínseca d'un astre, correspon a la magnitud aparent que tindria si estigués situat a una distància de 10 parsecs de la Terra
 Ordre de magnitud, classe d'escala o magnitud de qualsevol quantitat, on cada classe conté valors en una proporció fixa respecte a la classe anterior
 Magnitud física unitat necessària per expressar algun tipus de quantitat física fonamental
 Magnitud (geologia), mesura logarítmica de l'energia alliberada durant un terratrèmol
 Magnitud (matemàtiques), propietat que posseïxen tots els cossos, fenòmens i relacions entre ells, que permeti que puguin ser mesurats i aquesta mesura, representada en la quantitat, pot ser expressada mitjançant nombres sobre la base d'una comparació amb un altre cos o fenomen que es pren com patró
Magnitud aparent

La magnitud aparent d'un astre és una mesura de la seva lluminositat aparent vista per un observador a la Terra, això és, la quantitat de llum rebuda de l'objecte.

La magnitud aparent és una mesura logarítmica, en què els nombres menors corresponen a una brillantor major. Cent vegades menys brillantor (o el mateix objecte deu vegades més lluny) correspon a una magnitud aparent cinc vegades major; 2,512 vegades menys brillantor (o el mateix objecte 1,58 vegades més lluny) correspon a reduir la magnitud una unitat.

Com que la quantitat de llum rebuda depèn de l'espessor de l'atmosfera en la visual, la magnitud aparent està normalitzada segons el valor que tindria a fora de l'atmosfera.

La magnitud aparent no és igual a la magnitud real -un objecte molt brillant pot parèixer molt feble, si és molt llunyà.

És habitual mesurar la lluminositat estel·lar amb uns colors seleccionats prèviament, per la qual cosa s'utilitzen uns filtres apropiats: ultraviolat, blau i groc; d'aquesta manera, s'obtenen tres xifres que es denoten amb les lletres U, B i V, i són B i V les magnituds fotogràfica i visual, mentre U és l'ultraviolat. La diferència B-V és l'anomenat índex cromàtic, mentre la diferència U-B és l'excés ultraviolat.

Vegeu també 
 Magnitud absoluta
 Llista d'estrelles per magnitud

Referències 

Astrometria
Radiometria
Balaton

El llac Balaton és un llac situat a Hongria, uns 80 quilòmetres al sud-oest de Budapest, entre les províncies de Veszprém, al nord, i Somogy, al sud. Es coneix localment com «mar d'Hongria».

És un dels més grans d'Europa amb una superfície de 593 quilòmetres quadrats. Té forma allargada, i arriba, als punts més distants, a 77 quilòmetres de llarg i 14 d'ample. La fondària màxima és d'11 metres, amb una mitjana de tres metres. La major part no és gaire pregona, hi ha zones on es pot còrrer centenar de metres llac endins sense perdre peu. Per la poca profunditat, l'estiu l'aigua pot atènyer temperatures fins a 30°C. Per la mateixa raó, d'hivern es pot gelar, tot i que per l'escalfament global des del 1980, els hiverns on va congelar van minvant.

Al mig del llac hi ha la península de Tihany, on el 1055 es va construir una abadia benedictina que en l'època medieval va ser un bastió davant les invasions dels tàtars que van patir els magiars. La carta fundacional conté les primeres paraules escrites en hongarès.

El 1818, a la badia de Tihany hi havia un ferri, però va ser el 1846 quan el primer vaixell de vapor va entrar al llac. Aleshores, els aristòcrates hongaresos van començar a comprar vaixells a Anglaterra, i a fer competicions de natació i navegació. Es van construir nous ports i els pobles de la vora del llac es van transformar en centres de vacances. Entre d'altres, destaquen Balatonfüred i Siófok.

Referències 

Geografia d'Hongria
Llacs d'Europa
Fertő tó

El Fertő tó (nom hongarès; en alemany el seu nom és Neusiedler See, literalment llac de Neusiedl, per la població situada al seu extrem nord) és un llac situat entre els estats d'Àustria i Hongria, si bé gairebé tot el llac se situa dins de territori austríac excepte la riba sud, hongaresa. És a 137 metres sobre el nivell del mar i té unes mides de 36 km de llarg i entre 4 i 9 km d'ample. El 2001 va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

Referències 

Llacs d'Europa
Patrimoni de la Humanitat a Àustria
Patrimoni de la Humanitat a Hongria
Llacs d'Àustria
Geografia d'Hongria
Burgenland
Elements del període 3

Un element del període 3 és un dels elements químics de la tercera filera (o període) de la taula periòdica dels elements.

Aquests són:

Tots els elements del període tres es produeixen a la natura i tenen almenys un isòtop estable. Tots, excepte l'argó, gas noble, són essencials per a la biologia i la geologia bàsica.

 El sodi (Na) és un metall alcalí. És present als oceans de la Terra en grans quantitats en forma de clorur de sodi (sal de taula).
 El magnesi (Mg) és un metall alcalino-terrós. Els ions de magnesi es troben a la clorofil·la.
 L'alumini (Al) és un metall del bloc p. És el metall més abundant a l'escorça terrestre.
 El silici (Si) és un metaloide. És un semiconductor, que el converteix en el component principal de molts circuits integrats. El diòxid de silici és el principal component de la sorra. Com el carboni és per a la biologia, el silici és per a la geologia.
 El fòsfor (P) és un element no metàl·lic essencial per a l'ADN. És altament reactiu i, com a tal, mai es troba a la natura com a element lliure.
 El sofre (S) és un No-metall. Es troba en dos aminoàcids: la cisteïna i la metionina.
 El clor (Cl) és un halogen. S'utilitza com a desinfectant, especialment a les piscines.
 L'argó (Ar) és un gas noble que el fa gairebé totalment no reactiu. Les làmpades incandescents sovint s'omplen de gasos nobles com l'argó per preservar els filaments a altes temperatures.

Referències 

Períodes de la taula periòdica
Elements del període 4

Un element del període 4 és un dels elements químics de la quarta filera (o període) de la taula periòdica dels elements.

Aquests són:

Períodes de la taula periòdica
Elements del període 5

Un element del període 5 és un dels elements químics de la cinquena filera (o període) de la taula periòdica dels elements.

Aquests són:

Períodes de la taula periòdica
Elements del període 6

Un element del període 6 és un dels elements químics de la sisena filera (o període) de la taula periòdica dels elements, incloent-hi els lantanoides.

Aquests són:

Períodes de la taula periòdica
Elements del període 7

Un element del període 7 és un dels elements químics de la setena filera (o període) de la taula periòdica dels elements, incloguent-hi els actínids.

Aquests són:

Períodes de la taula periòdica
Hendecasíl·lab

El vers hendecasíl·lab és un vers d'onze síl·labes. No és un vers comú en mètrica catalana, en la qual és molt més comú el vers decasíl·lab de deu síl·labes.

Exemple de vers hendecasíl·lab:

El vers d'onze síl·labes sí que és molt comú en castellà, anomenat endecasílabo, o en italià, anomenat endecasillabo. Cal tenir en compte, però, que rítmicament el recompte català de deu síl·labes correspon al recompte castellà d'onze síl·labes. Això passa perquè en mètrica catalana es compten les síl·labes fins a la darrera vocal tònica. En canvi, altres mètriques com la castellana o la italiana sumen una síl·laba a aquest recompte.

Exemple de vers decasíl·lab:

Referències 

Tipus de vers
Escala de Mohs

L'escala de Mohs de la duresa de minerals caracteritza la resistència al ratllat de diversos minerals a partir de la capacitat d'un material dur per a ratllar-ne un de més tou. Fou creada el 1812 pel geòleg i mineralogista alemany Friedrich Mohs, i es tracta d'una de les moltes definicions de la duresa en la branca de la ciència de materials. El mètode de comprovar la duresa mirant quins materials poden ratllar-ne d'altres, però, ve de l'antiguitat: fou mencionat per primera vegada per Teofrast en el seu tractat Sobre pedres (ca. 300 aC), seguit per Plini el Vell en la seva Naturalis Historiae (ca. 77 dC).

Minerals 
L'escala de Mohs de duresa de materials es basa en la capacitat d'una mostra natural de matèria per ratllar-ne una altra. Les mostres de material usades per Mohs són totes minerals, és a dir, substàncies pures que es troben a la natura. Les roques estan formades per un o més minerals. Com que en el moment de dissenyar l'escala el material més dur conegut era el diamant, aquest mineral es troba a dalt de tot d'aquesta. La duresa d'un material es mesura en l'escala buscant el material més dur que el material en qüestió pot ratllar, i/o el material més tou que pot ratllar el material en qüestió. Per exemple, si un material és ratllat per l'apatita però no per la fluorita, la seva duresa en l'escala de Mohs seria d'entre 4 i 5.

L'escala de Mohs és purament ordinal. Per exemple, el corindó (9) és el doble de dur que el topazi (8), però el diamant (10) és quatre vegades més dur que el corindó. La taula a continuació mostra la comparació amb la duresa absoluta mesurada amb un duròmetre acompanyada d'exemples fotogràfics.

Duresa intermèdia 
La taula a continuació mostra substàncies addicionals que poden situar-se entre els nivells enters.

Comparació amb la duresa de Vickers 
A continuació es mostra una comparació entre les dureses de Mohs i de Vickers.

Vegeu també 
 Duresa
 Escala de Rosiwal
 Escala de Knoop
 Escala de Brinell

Referències 

Mineralogia
Mohs
Massa atòmica

La massa atòmica, simbolitzada ma, és la massa d'un àtom en el seu estat fonamental expressada habitualment, però no necessàriament, en unitats de massa atòmica.

Els valors de les masses atòmiques són molt petits. Van de 1,007 825 032 u (1,673 534·10-27 kg) per a l'isòtop de l'hidrogen ¹H, l'àtom més lleuger que es troba a l'univers, fins a 289,187 28 u (480,207·10-27 kg) per a l'àtom de flerovi 289Fl, l'àtom més pesant amb nom assignat per la IUPAC, obtingut de forma artificial i inestable.

Les masses atòmiques actualment s'obtenen mitjançant espectrometria de massa que utilitza la desviació magnètica dels àtoms accelerats en un camp elèctric.

Massa atòmica i estructura nuclear 
El 1909 el físic Ernest Rutherford realitzà un experiment, ara conegut com a experiment de Rutherford, per a comprovar el model atòmic de Thomson. Les dades obtingudes el dugueren a rebutjar el model de Thomson i a formular-ne un de nou (model de Rutherford) que permetia explicar les observacions que havia realitzat. Bàsicament el seu model diu que l'àtom té un nucli, molt petit, on es concentra pràcticament tota la massa atòmica i té tota la càrrega elèctrica positiva; al voltant d'ell es mouen els electrons, amb la càrrega negativa, a grans velocitats seguint òrbites circulars com ho fan els planetes del sistema solar al voltant del Sol.

Estudis posteriors permeteren descobrir que al nucli atòmic hi havia dos tipus de partícules, els protons amb càrrega positiva, i els neutrons, sense càrrega elèctrica, i amb masses semblants. Ambdós s'anomenen nucleons perquè estan situats al nucli. La massa d'un neutró en repòs (1,674 929·10-27 kg) és un poc superior a la massa del protó en repòs (1,672 623·10-27 kg). Els electrons tenen masses en repòs quasi dues mil vegades inferiors als nucleons (0,000 911·10-27 kg).

La massa atòmica pot escriure's en funció del nombre de protons (Z o nombre atòmic) i de nucleons (A o nombre màssic):

on:
  és el nombre de protons de l'àtom i, també, el nombre d'electrons si l'àtoms és neutre.
  és la massa de l'àtom d'hidrogen (1,673 534·10-27 kg). L'àtom més simple de tots els àtoms, constituït per un protó i un electró. En multiplicar-la per Z, el valor resultant és la massa que aporten tots els protons i electrons a la massa atòmica.
  és el nombre de neutrons (nucleons - protons).
  és la massa del neutró, que multiplicada per A - Z dona l'aportació dels neutrons a la massa atòmica.
  és el defecte màssic. Representa la massa que es perd en formar-se un nucli atòmic a partir dels nucleons lliures. El terme Eb és l'anomenada energia de lligadura que és la que manté units els nucleons en el nucli. En dividir-se per c², on c és la velocitat de la llum, permet expressar-la en termes de massa segons l'equació d'Einstein d'equivalència massa energia, Eb = m·c².

Referències

Enllaços externs 
 
 http://www.nndc.bnl.gov/masses/ 

Magnituds físiques
atòmica
Hexàmetre

Un hexàmetre (del llatí hexamětrus, que ve del grec έξάμετρος) és un vers format per sis peus dàctils, cada peu dàctil està format per una síl·laba llarga i dues de breus. L'accent de les síl·labes no és fonamental, el que és fonamental és la successió de síl·labes llargues i breus. A l'hexàmetre els dàctils poden ser substituïts per dos espondeus. El cinquè dàctil té tendència a no ser substituït per un espondeu. La llarga inicial del dàctil mai pot ser substituïda. L'hexàmetre dactílic té cesures, que fraccionen el vers després de la llarga (masculina), o de la primera breu (femenina). Segons la seva posició són heftemímeres (en el setè semipeu), pentemímeres (cesura després del cinquè semipeu), triemímeres (al tercer semipeu); també hi ha la dièresi bucòlica: cesura després del quart peu, no a l'interior com a les esmentades abans.

Mètrica grecollatina
Música de l'antiga Grècia
Peus mètrics
Dalton

Unitat de mesura: un dalton (símbol Da) equival a una Unitat de massa atòmica.
 Geografia:
 Dalton (Geòrgia)
 Dalton (Massachusetts)
 Dalton (Minnesota)
 Dalton (Missouri)
 Dalton (Nebraska)
 Dalton (Nova Hampshire)
 Dalton (Ohio)
 Dalton City, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
 Dalton Gardens, població dels Estats Units a l'estat d'Idaho.
 Biografies:
 Dalton Trumbo (Montrose, Colorado, 1905 - Los Angeles, 1976), novel·lista i guionista estatunidenc.
 John Dalton (1766 - 1844), químic i físic anglès.
 Roque Dalton (San Salvador, 1935 - Quezaltepeque, 1975) poeta i revolucionari del Salvador.
 Timothy Dalton (Colwyn Bay, Clwyd, País de Gal·les, 1946), actor gal·lès.
 Miscel·lània: Pla Dalton, mètode per portar a terme l'ensenyament individualitzat a l'escola secundària.
Delta (lletra)

La delta és la quarta lletra de l'alfabet grec. S'escriu en majúscula: Δ; en minúscula: δ. Té un valor numèric de 4.

El terme delta de riu va aparèixer després de la lletra i es deu la seva semblança amb la delta majúscula

La delta majúscula Δ s'usa com a símbol de:
 Un canvi macroscòpic del valor d'una variable, en matemàtiques o en la ciència en general.
 Qualsevol de les partícules delta en física de partícules.

Una delta minúscula δ és el símbol de:
 Un canvi infinitesimal en el valor d'una variable en matemàtiques o en la ciència.
 La delta de Kronecker o la delta de Dirac en matemàtiques.
 Una marca per a indicar el que s'ha d'esborrar en una correcció de textos. Es diu que el seu ús es remunta a temps antics.

Lletres gregues
Eta

LEta és la setena lletra de l'alfabet grec. En majúscula: Η; en minúscula: η. Té un valor numèric de 8.

La lletra minúscula η s'usa com a símbol de:
 El rendiment d'un sistema, en enginyeria.

En grec modern aquesta lletra es pronuncia [i] (igual que iota o ípsilon).

Lletres gregues
Rendiment (termodinàmica)

Al camp tecnològic, el rendiment d'un sistema (màquina, dispositiu...), també expressable com l'eficiència d'un dispositiu, és la relació entre l'energia aportada per al seu funcionament i la que realment s'aprofita. És adimensional, i en termodinàmica es representa amb la lletra grega eta minúscula (η).

Les màquines senzilles (engranatges, politges, etc.) permeten obtenir un rendiment del 100%. Reben energia mecànica i alliberen energia mecànica (no canvien el tipus d'energia) i no tenen mecanismes.
Les altres màquines transformen un tipus d'energia en una altra (calor en energia cinètica, elèctrica, etc.) i els seus rendiments s'allunyen del 100% a causa de les friccions de les seves peces i la impossibilitat d'aprofitar tota la calor per transformar-la en energia mecànica en els motors (impossibilitat de la màquina ideal).

 L'energia obtinguda (energia útil) del seu funcionament i l'energia subministrada o consumida per la màquina o el procés.

Si es vol en percentatge, cal multiplicar el coeficient per 100. El rendiment sol ser sempre inferior al 100%, excepte en les màquines de refrigeració, que és superior.

 El treball obtingut (treball útil) del seu funcionament i el treball subministrat o consumit per la màquina o el procés.

Vegeu també 
 Eficiència tèrmica

Referències 

Física
Èpsilon

Èpsilon és la cinquena lletra de l'alfabet grec. En majúscula: Ε; en minúscula: ε (o ϵ). Té un valor numèric de 5. En grec antic era una E breu, ja que hi havia una vocal llarga equivalent.

La lletra minúscula ε s'usa com a símbol de:
 El símbol de Levi-Civita en matemàtiques.
 La permitivitat d'un medi en física.
 Quantitats o paràmetres petits o que tendeixen cap al zero
 El símbol de pertinença en la teoria de conjunts (amb una variant gràfica més allargada)
 En AFI representa la vocal semioberta anterior no arrodonida, la E oberta.

Epsilon
Digamma

Digamma és una lletra obsoleta de l'alfabet grec que té un valor numèric de 6. En majúscula Ϝ i en minúscula ϝ. Quan s'usa com a nombre, digamma s'escriu usant la stigma (ς), una fusió de sigma i tau. Quan s'usa com a lletra, la seva forma de F recorda a dues gammes superposades (d'on surt el seu nom, tot i que originalment podria haver-se dit Ϝαυ /wau/) i té el valor d'una /w/.
Aquesta lletra va ser un manlleu de la vau de l'alfabet fenici, usada per al fonema /w/.

Lletres gregues
Zeta (lletra grega)

La zeta és la sisena lletra de l'alfabet grec. En majúscula: Ζ; en minúscula: ζ. Té un valor numèric de 7.

La lletra minúscula ζ s'usa com a símbol de:
 La funció zeta de Riemann i altres funcions zeta en el camp de les matemàtiques.
 El potencial zeta, o potencial elèctric del pla de tall d'un col·loide, útil per a determinar l'estabilitat d'un sistema col·loidal.

Lletres gregues
Theta

La theta és la vuitena lletra de l'alfabet grec. En majúscula: Θ (o ϴ); en minúscula: θ (o ϑ).
Té un valor numèric de 9.

La minúscula s'usa com a símbol de:
 Un angle pla en geometria.
 És una de les coordenades esfèriques
 En AFI representa el so de la fricativa interdental sorda, el mateix so de la Z castellana en castellà estàndard, o del dígraf TH en anglès en algunes paraules com thing, o de la Θ en grec modern.

Referències 

Lletres gregues
Iota

La iota és la novena lletra de l'alfabet grec. En majúscula: Ι; en minúscula: ι. Té un valor numèric de 10. Prové de la iod hebrea i van derivar-ne la i i la j llatines.

En grec modern es pronuncia [i] (o [j] si és àtona seguida de vocal, o [ç] rere consonant sorda en aquest mateix cas). Exemples: μια (['mja], 'una'), πιο (['pço], 'més').

Referències 

Lletres gregues
Elements del bloc p

Els elements del bloc p (de principal) són aquells que estan als grups del 13 al 18 de la taula periòdica. En aquestos elements el nivell energètic més extern correspon a orbitals p (vegeu la configuració electrònica). La configuració electrònica externa d'estos elements és:  ns²npx (x=1 a 6, estant 1 per al grup del bor, 2 per al grup del carboni, ... i 6 per al grup dels gasos nobles).

Els elements d'aquest bloc, tant tendeixen a perdre algun electró per a tal de buidar l'orbital p, com també tenen tendència a guanyar-lo per a omplir-lo i arribar a la configuració electrònica de gas noble. Com que a l'orbital p, hi caben sis electrons, quan es queda mig ple amb tres electrons, també aconsegueix una certa estabilitat, fent que els elements d'aquest bloc també tendeixin a perdre o guanyar electrons per a tenir l'orbital p mig ple.

Subgrups del bloc p 
 13 (IIIB,IIIA): Grup del bor
 14 (IVB,IVA): Grup del carboni
 15 (VB,VA): Grup del nitrogen
 16 (VIB,VIA): Calcògens
 17 (VIIB,VIIA): Halògens
 18 (Grup 0): Gasos nobles

Referències 

Grups d'elements químics
Selva Negra

La Selva Negra, en alemany Schwarzwald , és un massís muntanyenc al sud-oest d'Alemanya, a l'estat de Baden-Württemberg. És també una destinació habitual del turisme de natura.

Nom 
El nom de Selva Negra al·ludeix als densos boscos de pins i avets de la zona que donen al paisatge una aparença fosca.

Es diu a la zona, antigament anomenada Marciana Silva, que van ser els romans qui li van donar dit nom, inspirats en la foscor que caracteritza el pas pel mig dels boscos que la poblen.

Orografia 

El seu pic més alt és el Feldberg, de 1.493 metres d'altitud. Alguns dels seus llacs són el Titisee i el Mummelsee.

Referències

Vegeu també 
 Pastís de la Selva Negra
 Rellotge de cucut

Geografia de Baden-Württemberg
Serralades d'Alemanya
Britànic

Britànic, relatiu a l'illa de Gran Bretanya
 Britànic, relatiu a les illes Britàniques
 Britànic, relatiu al Regne Unit de Gran Bretanya i Irlanda del Nord, vegeu Regne Unit
 Britànic, relatiu al Regne de la Gran Bretanya estat que existí a l'Illa de Gran Bretanya al 1707 
 Britànic, relatiu al Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda, estat que existí entre 1801 i 1927 per la unió del Regne de la Gran Bretanya i el Regne d'Irlanda 
 Britànic, relatiu a l'Imperi Britànic, imperi colonial del Regne Unit de Gran Bretanya i Irlanda (segles XVII a XX)
 Claudi Tiberi Germànic Britànic, fill de l'emperador Claudi
 Britànic, tragèdia de Jean Racine
Jordi Pujol (desambiguació)

Jordi Pujol i Soley (Barcelona, 1930), polític català expresident de la Generalitat de Catalunya.
 Jordi Pujol i Ferrusola (Barcelona, 1958), empresari català, fill de l'anterior.
 Jordi Pujol i Cortès, músic del Grup de Folk.
 Jordi Pujol Puente (1967 – 1992), fotoreporter català.
 Jordi Pujol i Cofan (1933-) traductor i dramaturg.
Cian

El cian és un color blau verd. Com a color subtractiu, és el complementari del vermell.

És un color espectral pur, però la mateixa tonalitat es pot crear mesclant idèntiques quantitats de pigments verd i blau. Com a complement del roig que és, els pigments del cian absorbeixen la llum roja. De vegades se'n diu blau verdós i no se sol destriar del blau clar. El cian és un color primari. Un exemple del color cian en l'espai de colors RGB té unes intensitats de 0, 221, 221 en una escala del 0 al 255.

El cian és una de les tintes comunes usades en la impressió de quatre colors, junt amb el magenta, groc i negre. Aquest aplec de colors s'acostuma a anomenar CMYK (de l'anglès Cian, Magenta, Yellow i blacK).

Etimologia 
El seu nom deriva del grec antic κύανος, transliterat kyanos, que significa 'esmalt blau fosc, lapislàtzuli'. Antigament era conegut com a "blau cian", i el seu primer ús registrat com a nom de color en anglès va ser l'any 1879.

En la majoria d'idiomes, "cian" no és un terme de color bàsic i fenomenològicament apareix com una tonalitat verdosa vibrant de blau. Altres termes per a aquesta regió de to "límit" inclouen el blau verd, el turquesa, i el verd blau.

Referències

Vegeu també 
 Llista de colors.

Colors
Κ

La kappa, en majúscula: Κ; en minúscula: κ (o ϰ), és la desena lletra de l'alfabet grec. Té un valor numèric de 20.

Referències 

Lletres gregues
Llista de banderes estatals



A

B

C

D

E

F

G

H

I

J

K

L

M

N

O

P

Q

R

S

T

U

V

X

Z 

Estatals
Isten, áldd meg a magyart

Isten, áldd meg a magyart és l'himne nacional d'Hongria. Adoptat el 1844, la música és de Ferenc Erkel escrita en 1840 sobre un poema de Ferenc Kölcsey. Tot i tenir vuit estrofes normalment només se'n canta la primera.

Original de la primera estrofa en hongarès 
Isten, áldd meg a magyartJó kedvvel, bőséggel,
Nyújts feléje védő kart,Ha küzd ellenséggel;
Bal sors akit régen tép,Hozz rá víg esztendőt,
Megbűnhődte már e népA múltat s jövendőt!

Traducció al català 
Beneeix l'Hongarès, Senyor,
que l'abundància sia amb ell;
que trobi el teu braç protector 
quan s'enfronti a l'enemic;
que deixi enrere el seu advers destí,
i vegi el seu blat a la fi madur 
aquest poble que ja ha pagat 
pel seu passat i el seu futur.

Enllaços externs 

 Himne nacional d'Hongria (vídeo subtitulat en 33 idiomes)

Literatura hongaresa
Himnes nacionals
Composicions en mi bemoll major
Cultura d'Hongria
Bandera d'Andorra

La bandera d'Andorra es va adoptar el 1866. El disseny de la bandera consisteix en una combinació tricolor de blau, groc i vermell amb l'escut d'armes al centre.

Fins a l'any 1866, doncs, Andorra no va tenir una bandera oficial. Generalment s'utilitzava una ensenya basada en els colors medievals catalans (com a ensenya reial de la Corona d'Aragó) i la casa de Foix; normalment franges verticals (si bé de vegades també s'utilitzava en format horitzontal) de color groc i vermell.

A partir del 1866 s'establí com a oficial una bandera que barreja els colors de la bandera francesa i l'espanyola, proposada per Guillem d'Areny-Plandolit a Napoleó III per a la Nova Reforma i la participació d'Andorra en l'Exposició Universal de París del 1868, en què va compartir un palau amb Luxemburg, Mònaco i San Marino, però fins a finals de  no es tenia una idea clara i definida sobre la bandera.

L'escut d’armes andorrà correspon al que es troba a la façana de la Casa de la Vall, que el Consell de la Terra, sota el mandat del Síndic General Joan Antoni Torres, va comprar el 1702 per reunir-s'hi. La forma de l'escut correspon exactament a la descripció que el Manual Digest en féu el 1748.

Quan Andorra es va convertir en un estat de dret (aprovació de la Constitució el 1993) i va ingressar a l'ONU (1994), el 1996 la bandera oficial va ser fixada amb franges verticals i amb l'escut del país al centre. S'hi va haver d'incloure l'escut per evitar confusions amb la bandera del Txad, que té els mateixos colors que la d'Andorra, tot i que a Andorra es poden veure banderes sense escut perquè n'està permès l'ús a l'interior del país. Les banderes de Romania i Moldàvia també tenen una gran semblança amb l'andorrana.

Construcció i dimensions

Colors 
Els colors oficials de la bandera d'Andorra estan recollits a la "Normativa gràfica per a la reproducció de l'escut i la bandera" de l'Oficina de Marques del Principat d'Andorra. Els colors de la bandera són:

Els models de colors RGB i HTML s'han extret a partir dels altres.

Banderes històriques

Altres banderes

Referències

Vegeu també 
 Escuts i banderes d'Andorra

Enllaços externs 
 Història i diverses banderes andorranes 

Símbols d'Andorra
Andorra
Bandera de l'Afganistan

La bandera nacional de l'Emirat Islàmic de l'Afganistan va ser adoptada el 15 d'agost de 2021, després de la victòria dels talibans a la guerra de 2001-2021. És una bandera blanca llisa amb les paraules negres de la shahada (la declaració de fe islàmica, després de 1997) al centre. El color blanc remet a la puresa de fe i al govern talibà.

Des de la tercera guerra anglo-afganesa de 1919, també coneguda com a guerra de la independència, l'Afganistan ha utilitzat unes 19 banderes nacionals, més que cap altre país en aquest període. L'anterior, la bandera tricolor de la República Islàmica de l'Afganistan encara és reconeguda internacionalment i és emprada pels grups nacionals de resistència.

La bandera nacional actual difereix dels emblemes d'altres grups gihadistes, inclosos els d'Al-Qaeda i l'Estat Islàmic, per invertir-ne els colors, tenint el blanc com a color principal i la shahada en negre. Aquesta bandera afganesa actual probablement es va inspirar en l'històric califat omeia, que va iniciar la conquesta musulmana del subcontinent indi.

Bandera de la República Islàmica 
L'anterior bandera de l'Afganistan va ser adoptada pel govern de transició del 2002. La bandera és semblant a la que havia voleiat al país durant la monarquia, entre 1930 i 1973. La diferència és l'afegit de la xahada al cim i al centre de l'escut d'armes.

Aquesta bandera estava formada per tres franges verticals, de color negre, vermell i verd. Al centre hi ha el clàssic emblema de l'Afganistan amb una mesquita. El significat dels colors varia segons les fonts consultades: el negre correspondria al passat fosc del país quan era una colònia, alhora que un homenatge a les antigues banderes dels regnes afgans; el vermell seria la sang de la lluita per la independència i el verd simbolitzaria al mateix temps l'esperança en el futur i el color de l'Islam.

L'era pre-talibà i la bandera de l'Aliança del Nord posseïen el mateix emblema, però amb els colors en franges horitzontals.

Evolució històrica de les banderes oficials de l'Afganistan

Referències 

Cultura de l'Afganistan
Afganistan
WikiWikiWeb

WikiWikiWeb és el primer wiki de la història, és a dir, el primer lloc web modificable pels usuaris. El va posar en marxa el 25 de març del 1995 el seu inventor, el programador Ward Cunningham, com a complement del Portland Pattern Repository, un lloc web sobre patrons de disseny de programari. Al principi, el nom WikiWikiWeb també era el del motor wiki que feia anar el lloc web, escrit en el llenguatge de programació Perl, però més endavant el programa es va rebatejar com a "WikiBase". Sovint, els seus usuaris anomenen el lloc simplement "Wiki", i entre els usuaris pioners de la xarxa de wikis que es va anar creant hi havia la convenció que, quan s'utilitzava la paraula amb majúscula inicial, era sempre en referència al lloc original.

Història 
El programa i el lloc web els va desenvolupar durant el 1994 Cunningham per facilitar l'intercanvi d'idees entre programadors. El concepte es basava en les idees desenvolupades a les "piles" de HyperCard que Cunningham havia creat al final dels anys 1980. El 25 de març del 1995 va instal·lar el programa a c2.com, el lloc web de la seva empresa (Cunningham & Cunningham). Se li va acudir el nom WikiWikiWeb en recordar que un treballador del mostrador de l'Aeroport Internacional de Honolulu li havia dit que agafés el Wiki Wiki Shuttle, una línia d'autobús llançadora que circula entre les terminals de l'aeroport. "Wiki Wiki" és una reduplicació de "wiki", una paraula hawaiana que vol dir 'ràpid'. La intenció de Cunningham era fer que els usuaris poguessin modificar ràpidament les pàgines del lloc web, així que primer va pensar anomenar-lo "QuickWeb" ("web ràpid"), però després va canviar d'idea i li va posar "WikiWikiWeb".

, la pàgina WelcomeVisitors ("benvinguts, visitants") de WikiWikiWeb contenia la descripció següent en anglès: 

A WikiWikiWeb, els hiperenllaços entre pàgines es creen unint paraules amb majúscula inicial, una tècnica coneguda com a CamelCase. Aquesta convenció de format en el wikitext encara la segueixen alguns motors wiki més recents, mentre que d'altres, com ara el programa MediaWiki, que fa funcionar Wikipèdia, permeten els enllaços sense CamelCase.

El desembre del 2014, WikiWikiWeb va patir l'atac de vàndals, i ara és en un estat de només lectura. El dia 1 de febrer del 2015, Cunningham va anunciar que Wiki s'havia reescrit i s'havia traslladat al nou projecte Federated Wiki.

Referències

Enllaços externs 
 WikiWikiWeb (a través de Wayback Machine)
 El programa WikiBase (a través de Wayback Machine)
 Principis de disseny de Wiki (a través de Wayback Machine)
 Història de WikiWikiWeb, amb comentaris de Ward Cunningham (a través de Wayback Machine)
 Correspondència sobre l'Etimologia de Wiki: Ward Cunningham
 Cunningham & Cunningham, Inc.
 Un altre ús del terme "wiki wiki"

Wikis
Comunitats virtuals
Perl
Programari de wikis
Programari lliure
Llocs web
Article indefinit

Un article indefinit és un article, la funció del qual és determinar un nom que encara no es coneix i que es presenta per primera vegada en el discurs. Pròpiament dit el determinant un només és indefinit quan es troba amb flexió de gènere plural, a saber, uns, unes, car quan està en forma singular indica una quantitat concreta, tot i que sense especificar-ne cap de particular.

Exemple: 
Una vegada hi havia un rei. El rei tenia una filla. Aquesta filla es va enamorar d'un príncep.

En tots aquests casos només hi ha un de rei, de filla o de príncep (quantitat) però no especifica quin de tots els reis, filles o prínceps possibles és.

La primera vegada que apareix un concepte va amb un i la segona amb un altre determinant (un article: el, la, els, les, o un demostratiu: aquest, aquesta, aquests, aquestes).

No totes les llengües tenen articles indefinits. Alguns idiomes usen el numeral amb la mateixa funció i d'altres no tenen articles.

Referències 

Categories gramaticals
Bandera d'Albània

La bandera d'Albània és la bandera estatal d'Albània, una bandera roja amb una àguila bicèfala negra al centre. Té l'origen en un segell semblant de Gjergj Kastriot Skanderbeg, un albanès del  que va dirigir la revolta contra l'Imperi Otomà, i que va acabar en una breu independència per a Albània entre 1443 i 1478. La bandera actual va ser adoptada oficialment el 7 d'abril de 1992, però estats albanesos previs com el regne i l'estat comunista de la postguerra havien utilitzat profusament la mateixa bandera, encara que amb lleugeres modificacions: el "casc de Skanderbeg" sobre l'àguila en el cas del regne, i una estrella roja amb marges grocs en el cas de l'estat comunista.

Colors 
La bandera nacional va ser estandarditzada per la Llei Núm. 8926, de data 22 de juliol de 2002 de la constitució i definida als articles II, III i IV.

Els models RGB i HTML s'han extret a patir dels codis CMYK descrits a la Llei Núm. 8926.

Història 
Elements del disseny de la bandera com l'àguila de dos caps van ser presos de la bandera de l'Imperi Romà d'Orient (específicament l'emblema de la dinastia dels Paleòlegs). L'àguila bicèfala s'utilitzà per a fins heràldics a la baixa edat mitjana per famílies nobles a Albània, com els Castriota (Albanès: Kastriotët), sent-ne el més conegut el príncep Gjergj Kastriot.

Banderes històriques

Ensenyes i estendards

Actuals

Històrics

Altres

Referències 

Cultura d'Albània
Albània
Bandera d'Angola

La bandera d'Angola està dividida horitzontalment en dues meitats, una franja superior vermella i una part inferior negra. El color roig simbolitza la sang vessada pel poble durant la lluita per la independència i el color negre simbolitza el continent africà. El símbol que ocupa el centre de la bandera està compost d'una roda dentada, que representa als treballadors i la producció industrial, entrecreuada amb un matxet, símbol de la pagesia, la producció agrícola i la lluita armada, i una estrella, que simbolitza la solidaritat internacional i el progrés. El color groc de la roda, el matxet i l'estrella evoca les riqueses del país.

Història 
La bandera va ser dissenyada per Henrique Onambwé. El procés de tallar i cosir la primera versió de la senyera el van fer Joaquina, Ruth Lara i Cici Cabral l'11 de novembre de 1975.

La bandera angolesa es basa en la bandera del Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA), que va lluitar contra el domini colonial portuguès i va sorgir com el partit governant d'Angola després de la Guerra Civil angolesa. La bandera de l'MPLA és similar a la bandera d'Angola però presenta una estrella en lloc de l'emblema central.

L'any 2003, la Comissió Constitucional del Parlament de l'Assemblea Nacional (Parlament d'Angola) va proposar una nova bandera més "optimista", però no va ser aprovada. El disseny del sol al mig vol recordar les pintures rupestress trobades a la cova de Tchitundo-Hulu. La bandera va mantenir les mateixes proporcions de bandera de 2:3.

Referències 

Cultura d'Angola
Angola
Bandera d'Antigua i Barbuda

La bandera d'Antigua i Barbuda va ser adoptada el 27 de febrer de 1967 i fou dissenyada per un mestre d'escola anomenat Reginald Samuels. El sol simbolitza el naixement d'una nova era. Els colors tenen diferents significats, el negre és per l'origen africà de la gent, el blau per a l'esperança, el vermell per a l'energia. Els successius colors de groc, blau i blanc (de la caiguda del sol) representa el mar i la platja donant un color creatiu a la bandera.

Disseny

Banderes històriques 

Antigua i Barbuda
Antigua i Barbuda
Picarol

Picarol (revista), revista humorística catalana publicada a Barcelona el 1912
 Picarol (música)
 Josep Costa Ferrer que signà com a Picarol (Eivissa 1876 - Palma, 1971), dibuixant de l'Esquella de la Torratxa i a altres revistes humorístiques
 Cinema Picarol, sala de cinema de Badalona, ja desapareguda
Enric VIII

Enric VIII d'Anglaterra (1491 - 1547), rei d'Anglaterra i senyor d'Irlanda (1509 -47) 
 Enric VIII de Baviera (1050, Saxònia -Lieja, 1106), duc de Baviera (1053-1054 i 1055-1061), rei d'Alemanya (1054-1056) i emperador del Sacre Imperi 
 Enric VIII de Caríntia (~1265 -1335), membre de la dinastia dels Meinardins, comte de Tirol o Gorízia-Tirol, duc de Caríntia i Carniola des de (1295 -1335) i rei de Bohèmia (1306 i 1307-1310).

També pot voler dir:
 Henri VIII, òpera de Camille Saint-Saëns estrenada el 1883.
Bandera d'Algèria

La bandera d'Algèria consta de dos pals verticals d'igual amplada, verd i blanc, carregada al centre amb un creixent lunar i estrella vermell. La bandera va ser adoptada el 3 de juliol de 1962. Una versió similar va ser utilitzada pel govern algerià a l'exili de 1958 a 1962.

Simbolisme 
La bandera pretén posar en valor el patrimoni cultural de l'estat; hi ha diverses interpretacions dels seus elements. Segons Malek Chebel, el verd representa l'islam i la puresa blanca. Per a Pierre Lux-Wurm, el verd i el blanc evoquen les primeres banderes de l'islam, de l'època del profeta Mahoma. La mitja lluna i l'estrella es poden veure, respectivament, com a símbols de llum periòdica i llum permanent. Segons Khaled Merzouk, el pal color verd representa la vegetació (terra i agricultura). El blanc representa la pau. La mitja lluna i l'estrella vermella són símbols musulmans. L'estrella representa més concretament els cinc pilars de l'Islam. Benjamin Stora també avança que, originàriament, els tres colors de la bandera representaven els tres països del Magrib i la unió nord-africana.

Construcció i dimensions

Colors 
Les especificacions aproximades de color són:

Referències 

Cultura d'Algèria
Algèria
Bandera de l'Argentina

La bandera de l'Argentina és obra de Manuel Belgrano que la va manar fer amb els colors de l'escarapel·la nacional, blau cel i blanca, i que va voleiar per primera vegada a la ciutat de Rosario el 27 de febrer de 1812

Adoptada oficialment com a símbol de la República Argentina el 29 de juliol de 1816.

La bandera, de proporcions 9 a 14, està dividida en tres franges horitzontals de la mateixa mida, de color blau cel la superior i inferior i de color blanc la central. En el centre d'aquesta última s'hi troba un sol figurat de color or groc amb trenta-dos rajos flamígers i rectes col·locats alternativament, segons el disseny de la primera moneda argentina. Les mesures de la bandera oficial són 1,40 m de llarg per 0,90 m d'alt (és a dir, una proporció 9/14).

Dia de la Bandera: 20 de juny, aniversari de la mort del dissenyador Manuel Belgrano.

Símbols de l'Argentina
Argentina
Bandera de les Bahames

La bandera de les Bahames va ser adoptada el 10 de juliol del 1973.

Consisteix en tres franges horitzontals de blau marí, groc i blau marí; simbolitza la sorra de la nació i l'aigua que l'envolta. A l'extrem esquerre de la bandera hi ha un triangle negre que simbolitza el poble i la seva força.

Referències 

Bahames
Bahames
Bandera d'Aruba

La Bandera d'Aruba va ser adoptada el 18 de març del 1976. Les característiques del seu disseny són un blau cel com a base (simbolitzant els cels brillants i les aigües que es poden trobar a Aruba), amb dues franges grogues paral·leles a la meitat inferior de la bandera, i una estrella de quatre puntes (simbolitzant l'illa en si mateix) amb una franja blanca a la punta esquerra superior.

Referències 

Aruba
Aruba
Senyera

Vexil·lologia: 
 Senyera o bandera de mides petites 
 Senyera o bandera de Catalunya
 Senyera Reial, senyera històrica del Casal de Barcelona i dels reis de la Corona d'Aragó
 Senyera o bandera del País Valencià o Senyera Coronada, bandera tradicional de la ciutat de València, i del País Valencià 
 Toponímia: Senyera (Ribera Alta), municipi de la Ribera Alta
Bandera de Bangladesh

La Bandera de Bangladesh va ser adoptada oficialment el 17 de gener del 1972 i està formada per un disc vermell representant el sol. El color vermell del disc també simbolitza la sang d'aquells que van morir en la independència de Bangladesh. El verd no representa a l'islam com en altres països musulmans sinó la terra de Bangladesh.

Banderes històriques 
Durant el 1971 i durant la guerra indo-paquistanesa del 1971 que és coneguda a Bangladesh com la Guerra d'Alliberament, s'hi va utilitzar una bandera semblant, la diferència és que hi havia un mapa de Bangladesh sobre el sol roig. Més tard, el mapa es va eliminar de l'ensenya per tenir un disseny més simple.

Referències 

Bangladesh
Bangladesh
Bandera de Barbados

La bandera de Barbados va ser adoptada el 30 de novembre de 1966. Consisteix en una tricolor de dues bandes blaves separades per una de daurada al mig. La banda daurada té un trident, que simbolitza la independència de Barbados del Regne Unit, i cada punta del trident representa una punta de la democràcia. Les bandes blaves simbolitzen l'oceà i el blau del cel, i la daurada la sorra de l'illa de Barbados.

Referències 

Cultura de Barbados
Barbados
Bandera de Belize

La bandera oficial de Belize es va oficialitzar el 21 de setembre del 1981 amb motiu de la independència del nou estat respecte del Regne Unit. La bandera és una continuació de la bandera primerenca d'Hondures Britànica (nom amb què era conegut abans Belize), que es va establir el 1950 quan Hondures Britànica va començar el camí cap a la independència. Les dues franges vermelles al cim i a baix es van afegir al disseny original amb motiu de la independència. Al centre de la bandera hi ha l'escut d'armes de Belize.

Banderes històriques 

Cultura de Belize
Belize