La Bisbal d'Empordà

La Bisbal d'Empordà és una ciutat, capital de la comarca del Baix Empordà i cap del partit judicial de la Bisbal, Catalunya. El municipi és a la plana de l'Empordà, adjacent al massís de les Gavarres i regat pel riu Daró.

La Bisbal és coneguda per la seva ceràmica i pels dolços de les seves pastisseries. És la capital de la ceràmica de Catalunya.  

Del 14 al 18 d'agost se celebra la Festa Major de la població en honor a la patrona, Maria.

El divendres se celebra el mercat setmanal. L’atorgament del privilegi de celebració d’un mercat els divendres que va fer el rei Jaume II és un fet que s’emmarca en el context de la fi del comtat d’Empúries.

Geografia 
 (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

El municipi de la Bisbal d'Empordà, situat al centre del Baix Empordà, limita al nord amb Corçà i Ullastret, a l'est amb Forallac i a l'oest amb Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura. A més de la ciutat, formen part del terme els pobles de Castell d'Empordà i Sant Pol. A migdia hi ha una extensa zona accidentada pels contraforts septentrionals de les Gavarres que arriba fins al coll de la Ganga. La serra dels Perduts, amb l'ermita de Santa Llúcia de l'Arboç, és la frontera natural del sud del terme.

Altres corrents d'aigua de règim torrencial que drenen el terme, a part del Daró, són la riera del Vilar, que aflueix al Daró per la dreta, i les seves tributàries, les rieres de Sant Pol i de Fitor i el torrent de la Marqueta o el torrent del Raig, que vessa directament al Daró dins el nucli urbà de la Bisbal en un darrer tram cobert.

Història

L'origen 
Diverses vil·les romanes s'escampaven pel territori que esdevindria el terme de la Bisbal i que entre els segles  i  formaven els nuclis de població de Fontanetum (la Bisbal), Fonsedictus (Fonteta) i Perductus (Sant Pol). Aquests indrets ja eren propietat dels bisbes de Girona l'any 881. El bisbat s'encarregava de l'organització civil i eclesiàstica del territori, governat probablement per un vescomte. Fontanetum serví de punt de partida per a aixecar la vila de Santa Maria Episcopalis, amb una església i un palau, i es constituí en parròquia l'any 904. Llavors la població ja rebia el nom popular de la Bisbal, en referència als bisbes, que hi bastiren un castell al . Aquesta fortificació disposava d'una cúria, amb batlle, jutge, notari, saig i pregoner per a administrar justícia. El càrrec de batlle, que també ocuparen dones, fou hereditari durant prop de dos-cents anys.

La vila medieval 
Durant la baixa edat mitjana la Bisbal estava emmurallada, una protecció que es completava amb baluards, fossats i diverses torres. Existien quatre portals a través dels quals s'accedia al nucli: un al camí que duia a Girona, un altre al camí de Palamós, un altre encarat a Calonge i un quart, posterior, al camí de Torroella de Montgrí. Els carrers eren irregulars, estrets i sinuosos, una característica de les viles de domini feudal. El centre de la vida social era la plaça Major, llavors porticada. Hi havia també un call jueu: un carrer amb pòrtics i en forma de ziga-zaga perquè no se'n pogués veure l'interior. L'aljama es completava amb l'avui desapareguda Torre dels Jueus, on hi podria haver hagut la sinagoga. El barri fou saquejat el 1285 i el 1391, i abandonat definitivament pels jueus a mitjan .

El 1322 Jaume el Just va donar el permís de celebració de mercat els divendres, costum que encara subsisteix. Poc després es va rebre l'autorització per formar un consell municipal, com les viles de jurisdicció reial. Els caps de casa es reunien al pati d'armes del castell un cop l'any i triaven per sorteig els membres que formarien el consell, que llavors havien de rebre el vistiplau del bisbe, qui a la vegada nomenava el batlle i la cúria. Els 40 consellers exercien funcions consultives, legislatives i de supervisió. Dictaven, per exemple, les normes sanitàries o morals. Al  la Bisbal ja tenia una milícia popular de 200 homes, una escola de minyons i de gramàtica i filosofia, hospital, orgue a l'església i rellotge al campanar. Cap a l'any 1440, el bisbe atorgà representació als pagesos al consell municipal: la meitat dels consellers. Els pagesos vivien en masos fora de la muralla i estaven subjectes al règim feudal. Les desavinences entre pagesos i vilatans, especialment a l'hora d'establir els impostos, van propiciar vers el 1567 la divisió del consell en dos òrgans diferents, un per a cada estament, i es van reduir els membres a 12 per consell. El territori, doncs, va quedar dividit en dues administracions: gairebé tot estava governat pels pagesos o "universitat forana", mentre que els vilatans o "universitat de la vila" tenien jurisdicció al nucli emmurallat, als ravals i als horts al voltant d'aquests.

Creixement i prosperitat 
La vila es començà a expandir al  amb petits ravals que acabaren formant un barri al sud-oest, al . L'augment de població va convertir la Bisbal en el poble més gran de la comarca, fet que s'explica pel despoblament de la costa en benefici de l'interior i per la immigració occitana. A partir del període de la Il·lustració, els viatges d'alguns petits nobles comerciants i menestrals a França van introduir les idees revolucionàries. Després de la Guerra de Successió Espanyola, Felip V d'Espanya suprimeix el sistema d'elecció del consell municipal i en redueix a set membres nomenats per ell mateix; això provoca protestes d'alguns nobles, que es neguen a acceptar el càrrec. Pel que fa a l'activitat econòmica, el  és una època d'expansió de l'agricultura, la ramaderia, el comerç i l'artesania. Cap a la fi de la centúria habitants de més de cinquanta pobles participaven en el mercat setmanal, tant de la costa com de Barcelona, i hi havia més de 150 treballadors a la vila, d'oficis molt diversos. També s'hi desenvolupà molta activitat musical.

Hi hagué un important augment de població al : de 1.557 habitants l'any 1718 a 3.389 el 1787. La construcció de noves cases va donar lloc a la formació dels carrers Nou, del Pont, Santa Llúcia, Hospital, del Carme o del Convent, i el nou carrer Ample es va convertir en la via principal. Paral·lelament, es començà a enderrocar la muralla. Poc després hi hagué un episodi bèl·lic destacat durant Guerra del Francès: el 1810 les tropes del general O'Donnell atacaren la vila i en foragitaren els francesos, comandats pel general Schwartz.

La Bisbal, cap de partit 

A partir de la divisió provincial d'Espanya de 1833, la Bisbal fou designada cap de partit judicial d'un territori que englobava bona part del Baix Empordà; els jutjats s'instal·laren al castell. En aquest moment hi havia diverses activitats industrials, sobretot tapers, blanquers, fariners i rajolers. La pagesia encara tenia un pes important en l'economia. Pel que fa al comerç, a part del mercat setmanal hi havia quatre fires anuals: la de cinquagesma, la de Sant Pere, la de la Mare de Déu de setembre i la de cap d'any. Vers el 1850 s'obrí la carretera de Girona i s'hi aixecaren les Voltes, un passeig porticat dissenyat per l'arquitecte Martí Sureda que es convertiria en el centre de l'activitat social i urbana. Més endavant, el 1887, travessà la carretera el Tramvia del Baix Empordà o Tren Petit que feia la ruta Girona-Palamós amb una estació a la Bisbal. En aquesta època també es formà el passeig Marimon Asprer, a la riba esquerra del riu Daró.

Les associacions culturals amenitzaven la vida social de la població: el Centro Republicano, l'Escut Emporità (de la classe mitjana i benestant) i l'Ateneu Pi i Margall (de les classes populars). També hi havia casinos i la burgesia bastí el Teatre Principal, que acollia tota mena de representacions i actes. El 1906 la Bisbal rebé el títol de ciutat per Reial Decret d'Alfons XIII.

Durant la dictadura franquista, la ciutat va créixer amb l'aparició de noves urbanitzacions, acompanyades d'una forta especulació del sòl. En són exemples el barri de la Guardiola i l'edifici de Torre Bisbal, d'onze plantes, sovint qualificat com a "nyap urbanístic". En la dècada del 1950 es rebé un important flux migratori de la localitat andalusa de Cuevas Bajas. El 1975 s'annexionà el municipi veí de Castell d'Empordà.

Foc de la Bisbal 
Article principal: Foc de la Bisbal

La vila visqué un dels episodis importants de la insurrecció federalista de 1869. S'hi enfrontaren les tropes del governador militar de Girona i una partida armada republicana d'uns dos mil homes que s'havien fet forts a la ciutat. La majoria dels efectius republicans eren menestrals de la indústria surera.

Capital de comarca 
La Generalitat de Catalunya ja havia designat la Bisbal com a capital del Baix Empordà en la divisió comarcal de 1936, que quedà suspesa amb l'arribada de la dictadura. Amb el retorn de l'autogovern, es restaurà aquesta condició, qüestionada especialment per l'Ajuntament de Palafrugell, i es creà el Consell Comarcal. Les primeres eleccions municipals democràtiques portaren un govern amb la UCD i ERC.

Monuments i llocs d'interès 
 Castell Palau 
 Església de Santa Maria
 El Call Jueu
 Ajuntament Vell
 Les Voltes
 El Convent
 El Pont Vell
 El Passeig Marimon Asprer
 Església de la Pietat
 Torre Maria
 Terracotta Museu
 Volta de la Mel
 Can Llac
 Can Veí

En el cementiri hi ha la tomba de Ralph Elman (Londres, 1907 - Pals, 1983), violinista que va treballar amb The Beatles.

Activitats econòmiques 
Tradicionalment l'agricultura i la ramaderia han estat una de les primeres fonts de riquesa del municipi. A començaments del , cal destacar el despuntament de la indústria del suro. Actualment la terrissa, la ceràmica industrial i artística representen els puntals de l'economia bisbalenca.

Cultura i tradicions

Festa Major 

La Festa Major de la Bisbal té lloc els dies 14, 15, 16, 17 i 18 d'agost. La festivitat és en honor a la patrona del municipi, Maria. Els dies 15 i 16 són festius a la població.

Al llarg dels cinc dies de la festa es poden gaudir al voltant d'una vuitena d'actes organitzats per les associacions i entitats de la ciutat. Entre d'altres destaquen el Correfoc, el Correfoc Xiqui (correfoc infantil) el Ball de Gegants i Capgrossos, la Promenade, el Seguici Històric, el Ball de l'Àliga o la Cercavila i el Pregó.

Durant els dies de festa és quan més freqüentment es pot veure el bestiari popular de la població. Totes les figures populars bisbalenques juntes donen el tret a sortida a la Festa el dia 14 a la tarda amb el Pregó, el Trencament del Càntir i la Cercavila d'inauguració pels carrers cèntrics del municipi.

El compositor de sardanes i músic bisbalenc, Josep Maria Soler i Montaner, va dedicar la sardana Festa Anyal a la Festa Major de la Bisbal.

Trencament del Càntir 
El Trencament del Càntir és l'acte solemne que dona el tret de sortida a la festa i té lloc a la Plaça de l'Ajuntament (Plaça del Castell oficialment) la tarda del 14 d'agost. Simbolitza que dins el càntir hi ha la festa i quan es trenca surt de dins. El càntir que es trenca, cada any l'elabora un mestre ceramista diferent i el trenca una personalitat destacada de la població, també diferent cada any. La figura del càntir és de color vermell i dur la bandera del municipi pintada. L'acte compte amb una cançó popular creada especialment pel trencament anomenada El rock del càntir, i que tota la plaça canta i balla després del trencament.

Drac i Àliga de la Bisbal 
L'Àliga de la Bisbal és la més antiga que es conserva a Catalunya, amb més de 400 anys d'història, i el Drac de La Bisbal d'Empordà és el segon més antic de Catalunya, només per darrere del Drac de Vilafranca del Penedès. Tant l'Àliga com el Drac són figures considerades Bé cultural d'interès nacional.

Cada 15 d'agost, per la Festa Major, l'Àliga balla als peus de l'altar de l'Església de Santa Maria per dedicar el seu ball a Maria, patrona de la Bisbal. Balla davant el mossèn, els membres de l'església, l'alcalde i els regidors de la ciutat.

Les bèsties que actualment dansen pels carrers per festes i cercaviles són una rèplica de les figures originals que es guarden a dues capelles de la Parròquia de Santa Maria, on es poden visitar.

Seguici Popular

Gegants 
 Gegants Perses: Aquesta parella de gegants va ser la segona parella que va gaudir el poble de la Bisbal. Construïts l’any 1955 a l’Escola de Belles Arts i Oficis de la Bisbal pels mateixos alumnes de l’escola dirigits pel mestre Joan Turbau. Són propietat de l’ajuntament. S’han mantingut originalment fins a dia d’avui.

 Gegants Fesolers: Rèplica de la parella històrica de l'any 1902. El gegant vesteix de rei moro, porta una porra i un gros bigoti de filferro. La geganta simbolitza una dama de finals de segle passat i porta una mantellina i arracades pendulars. 

 Geganta Rigoberta: Va ser construïda a partir d’un capgròs pel grup de teatre Mitja Nota l’any 1982. Representa una dona que li agrada gaudir de la vida. El seu segon nom és “Festa Major”. Li encanta ruixar la gent amb l’aigua que treu pel pit fent riure a tothom. És la geganta més popular de la població. D'ençà de la seva estrena ha canviat de vestimenta en diverses ocasions, ja que, participa en tota mena d'actes, com el Correfoc. 

 Geganta Rufina: Representa la patrona dels ceramistes, l'ofici tradicional de la ciutat.

Capgrossos i cavallets

Dracs 
 Drac de la Bisbal: És la rèplica del drac original, el segon més antic de Catalunya. Es va construir l’any 1995 amb l’objectiu de poder-lo treure a fer cercaviles i correfocs, ja que l’original va ser declarat peça de museu. Té 7 punts de foc.
 Drac de Dracs: Creat l’any 1983 pel grup de teatre Mitja Nota per tal de participar en balls de diables, correfocs i espectacles similars. Té 9 punts de foc.
 Dragolí: És el Drac de la Bisbal a escala reduïda. És la bèstia de foc infantil. Té 4 punts de foc.

Àliga 
Au rapinyaire, domina el cel, caça i, aquest simbolisme de poder, vol representar el poder municipal. Com a element festiu de poder, ha estat tradicionalment l’encarregada d’honorar els visitants i les autoritats. L'Àliga original de la Bisbal és la més antiga que es conserva a Catalunya. Cada 15 d'agost balla davant la patrona de la ciutat.

Voltors 
 Voltor: Bèstia popular de l'Associació Voltors. L’any 2008 l’escultor Ramon Aumedes va transformar el dibuix del voltor en escultura. Les seves dimensions el fan espectacular. Té una amplada de 452 cm i una alçada de 190 cm.
 Voltora: Figura femenina del Voltor. Inaugurada l'any 2010.
 Voltorets/etes: Figures infantils. 2 voltorets i 2 voltoretes. Inaugurats l'any 2010.

Bestiesa 
Figura del Grup de Dones de la Bisbal. Té cara d'òliba, ales de víbria (femella del drac) i cues de sirena.

Bastoneres

Fira de Circ al Carrer 
La Fira de Circ és un festival de circ i teatre de Carrer que omple d’espectadors els carrers de La Bisbal durant el tercer cap de setmana de juliol. Els espectacles tenen lloc en més de 15 espais repartits per tota la ciutat. La gran majoria dels espectacles són gratuïts. Les companyies que hi actuen són tant nacionals com internacionals. L'any 2012, la Fira de Circ al Carrer va ser guardonada amb el Premi Nacional de Cultura, en la modalitat de circ, atorgat pel Consell Nacional de les Arts i la Cultura (Conca).

Fires i festes 
 Fira Mercat al Carrer - 01 de maig
 Aplec de la Sardana - Primer cap de setmana de juny
 Fira de Circ al Carrer - Tercer cap de setmana de juliol
 Festa Major - 14, 15, 16, 17 i 18 d'agost
 Pregó i Trencament del Càntir - 14 d'agost
 Correfoc - 16 d'agost
 Correfoc Xiqui - 18 d'agost
 Aplec del Remei - Segon cap de setmana d'octubre
 Fira Indilletres - Primer cap de setmana de desembre

Gastronomia 
Són molt populars els dolços de les seves pastisseries:

 Bisbalenc - Pastisseria Sans 
 Rus - Pastisseria Massot
 Càntir - Pastisseria Font
 Mil·lenni - Pastisseria Font
 Galetes Graupera

Societat

Escena Bisbalenca 

La Bisbal d'Empordà ha vist formar-se i créixer un bon grapat de músics i talents musicals. En són un exemple:

 Mazoni
 Sanjosex
 Miquel Abras
 Fetus
 Cobla La Principal de Bisbal
 Cobla Bisbal Jove
 The Gramophone Allstars
 The Gruixut's
 La Puça Diatònica
 Pau Blanc
 Jordi Serradell
 Coral Yes The Music!
 Cor Carreras Dagas
 Delighters
 Komando Moriles
 El Último Veneno
 Mal Asunto

Clubs esportius 
 Atlètic Bisbalenc
 Bisbal Bàsquet
 Club Tennis la Bisbal
 Club Patí Bisbalenc
 Club Ciclista la Bisbal
 Club Futbol Sala la Bisbal
 Club Tennis Taula la Bisbal
 Club d'Escalada la Bisbal
 Club Beisbol Bisbal - Els Ferrerets

Equipaments 
 Teatre Mundial
 Biblioteca Lluïsa Duran
 Camp de Futbol Municipal Pere Plaja
 Pavelló Municipal d'Esports
 Pavelló Firal
 Piscina Municipal 
 Escoles Velles
 Escola de Ceràmica i Artesania
 Residència Geriàtrica Municipal Zoilo Feliu
 Terracotta Museu 
 Escola de Música Conrad Saló

Agermanaments 
Des de l'any 2013, la Bisbal està agermanada amb  Cuevas Bajas (Màlaga).

Demografia 

El 1553 incorpora el Vilar; el 1787, Sant Pol de la Bisbal i el 1972, Castell d'Empordà.

Política

Composició de la Corporació Municipal 
El Ple de l'Ajuntament està format per 17 regidors. Des del 17 de juny del 2023, l'alcalde és Òscar Aparicio, que lidera un govern tripartit format pel PSC, Compromís-Junts i Tots per la Bisbal.

Històric d'alcaldes

Fills il·lustres 

 Josep Vancells i Marquès (1842-1916): escriptor.
 Florentí Garcia i Fossas (1854-1918): farmacèutic i metge.
 Narcís de Carreras (1905-1991): President del FC Barcelona.
 Joan Brauget Massanet ([...?]-1916), compositor.
 Eduard Mercader i Carbonell (1868-1962), compositor de sardanes.

Vegeu també 
 Llista de monuments de la Bisbal d'Empordà
 Llista de xemeneies de la Bisbal d'Empordà

Referències

Enllaços externs 

 Pàgina web de l'Ajuntament de la Bisbal d'Empordà
 Pàgina oficial de l'oficina de turisme de la Bisbal d'Empordà
 Informació de la Generalitat de Catalunya
 Mapa de la Bisbal

 
Viles closes de l'Empordà