alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
V

La V (pronunciat ) és la vint-i-dosena lletra de l'alfabet català i dissetena de les consonants. El nom és ve o ve baixa.

Prové de la lletra u de l'alfabet llatí. Per això en l'escriptura catalana prenormativa es confonien sovint aquestes dues lletres (Dauid).

Fonètica 
En català representa el fonema fricatiu labiodental sonor () i encara és ben viu en algunes zones on es conserva. També hi ha zones on ha desaparegut el fonema suara esmentat i es pronuncia amb el fonema oclusiu bilabial sonor (), és a dir, beta i veta es pronuncien igual.

Significats de V 
 Societat: simbolitza Via Catalana 2014, la concentració en forma de V de la Diada Nacional de Catalunya de 2014 a favor de la independència.
 Simbologia: fer una V amb els dits de la mà significa victòria.
 Educació: es posa en els treballs escolars per indicar "vist pel professor" sense més qualificacions.
 Física: pot indicar volum, el voltatge o velocitat, també és el símbol en el Sistema Internacional de la unitat volt.
 Lingüística: representa el verb.
 Lògica: indica disjunció.
 Matemàtiques: en la numeració romana, signe que representa el nombre 5. Les lletres u, v i w s'utilitzen sovint a matemàtiques com a components de vectors o variables d'equacions.
 Química: V és el símbol de l'element químic vanadi.
 Bioquímica: en majúscula és el símbol de la valina.
 Entreteniment: el protagonista de V de Vendetta.
 Televisió: V és el títol d'una sèrie sobre extraterrestres de 1984 i 2009.
 gimnàstica (pas en V): moviment de gimnàstica, molt utilitzat en l'aeròbic i en diversos passos de ball, que consisteix bàsicament a dibuixar una V amb el moviment dels peus.

Símbols derivats o relacionats

Referències 

Lletres de l'alfabet llatí
Viabilitat econòmica

La viabilitat econòmica és la condició que avalua la conveniència d'un sistema, projecte o idea al que qualifica, atenent a la relació que existeix entre els recursos emprats per a obtenir-lo i aquells dels quals es disposa. En moltes ocasions, els recursos dels quals es disposa per a avaluar la viabilitat econòmica venen determinats pels que produeix el mateix sistema, projecte o idea que s'està avaluant, pel que en realitat es porta a terme una anàlisi de rendiment o rendibilitat interna. Per a això s'enfronta el que es produeix amb el que es gasta, en termes econòmics.

Referències

Enllaços externs 
 Quan es considera viable una empresa? al web de l'ECAIB

Teoria econòmica
Estudi de factibilitat

En estudi de factibilitat s'avalua si un nou projecte, organització, producte o procediment és possible, tenint en compte tots els factors negatius i positius que hi poden influir. És la fase entre una idea i la seva realització, o no i una fase important en la gestió de projectes. Abans de portar a la pràctica o de llançar una producció a escala industrial, s'avalua segons els casos, si la idea és tècnicament possible, si les persones implicades són disponibles i disposades a col·laborar-hi, s'hi ha prou matèries primeres, si l'anàlisi de cost-benefici és positiva, quina és la viabilitat ecològica a mitjà i llarg termini, quin serà el grau d'aprovació o resistència de grups de pressió, al final, tots els elements que poden ajudar o frenar el projecte. Es pot procedir segons les necessitats a estudis parcials, es parla aleshores de factibilitat (o viabilitat) tècnica, econòmica…

Les competències per efectuar tal anàlisi són molt diferents, si es tracta, per exemple, d'un producte industrial, d'un gran projecte d'infraestructura, d'un nou procediment medical o de la reorganització d'un servei, empresa o administració. En qualsevol cas, és un treball multidisciplinari i per decomptat, és un document no solament útil sinó de rigor per motivar qualsevol persona que té poder de decisió (direcció, propietaris, inversors, polítics…).

Referències 

Enginyeria
Economia
Gestió de projectes
Vegetació zonal

La vegetació ve determinada per l'ambient. Però l'ambient no és un ent indeterminat i atzarós, sinó que pateix certes regularitats que venen atorgades sobretot per la climatologia del planeta. Aquesta dona lloc a un seguit de zones bioclimàtiques i les seves corresponents zones de vegetació. Així, per exemple, el bioma mediterrani ve definit per una zona bioclimàtica mediterrània (definida també com a zona subtropical subhumida) que li correspon una zona de formacions vegetals mediterrànies (definida també com a zona dels boscos i bosquines esclerofil·les subtropicals). Les variacions intrazonals que s'hi donen permeten distingir, segons la latitud, diferents subzones bioclimàtiques, i segons l'altitud, diferents estatges bioclimàtics.

Totes aquestes variacions van associades als corresponents dominis de vegetació.

Així doncs, tota la vegetació compresa en aquests dominis és el que hom anomena vegetació zonal. És la flora esperable i dominant d'un territori, ja que la climatologia general és el factor més important que determina la naturalesa de les comunitats vegetals.

Botànica
Vegetació azonal

La vegetació azonal és la vegetació que apareix dins la mateixa zona bioclimàtica, no sent-hi en principi esperable, a causa d'alguna alteració puntual que esdevé crucial i que caracteritza la comunitat vegetal que s'hi assenta.

La vegetació zonal és la flora esperable i dominant d'un territori, ja que ve determinada per la climatologia general, que és el factor més important que determina la naturalesa de les comunitats vegetals.

Tanmateix, en el cas excepcional de l'existència de factors ambientals locals extrems (generalment edàfics), aquests prenen preponderància sobre l'efecte de la climatologia general. En l'ecologia de les plantes, aleshores el clima té un paper secundari i això dona lloc a l'aparició d'una flora diferent i peculiar, anomenada vegetació azonal. Les comunitats que es desprenen d'aquest tipus de flora s'anomenen «comunitats permanents».

Ecologia
Ve

Lingüística: Nom de la lletra V.
 Mitologia escandinava: antic déu escandinau. Vegeu déu Ve.
Vaga

Una vaga és una acció empresa de forma individual o per un col·lectiu social que consisteix a deixar de fer una cosa o coses, dintre de les funcions del col·lectiu o individu, per a exercir una pressió social, amb vista a l'obtenció d'un objectiu concret.

Hi ha diferents tipus de vaga, segons la seva finalitat, àmbit, extensió, durada, etc. Alguns tipus de vaga són la vaga de fam, la vaga laboral o la vaga de consum. La vaga laboral,  reconeguda en molts països com un dret de la classe treballadora, consisteix bàsicament a deixar de treballar amb l'objectiu d'obtenir avantatges laborals o socials. Tanmateix, es pot manifestar d'altres formes, com ara la vaga de zel o vaga a la japonesa
Quan una vaga laboral o d'altre tipus s'estén a la major part dels estaments socials es denomina vaga general.

Termes relacionats amb la vaga són esquirol i piquet. Un esquirol és una persona que es nega a fer vaga; el terme té sentit despectiu. Un piquet és un grup de vaguistes que intenten que els altres facin vaga, tot pressionant la resta del col·lectiu, pacíficament o no. Als piquets pacífics se'ls sol denominar piquets informatius, ja que se suposa que tan sols informen del dret inherent de vaga.

Regulació

Espanya 
La Constitució espanyola de 1978 és la primera constitució espanyola que recull el dret a vaga considerant-lo dret fonamental. Així, és regulat a l'art. 28.2. Malgrat ser un dret fonamental que, per això mateix, hauria de ser regulada per una llei orgànica, ha estat regulat pel Reial Decret Llei 17/1977, de 4 de març, sobre Relacions de Treball (interpretat per la Sentència del Tribunal Constitucional 11/81. Aquesta llei no ha vist la llum perquè les organitzacions sindicals tenen por que siga restrictiva.

França 
El dret a vaga està inclòs a la Constitució francesa de 1946.

Itàlia 
El dret a vaga està inclòs a la Constitució italiana de 1947.

Portugal 
El dret a vaga està inclòs a la Constitució portuguesa de 1976.

Referències

Bibliografia

Vegeu també 

 Primera vaga
Verwaltungssitz Arbed

Verwaltungssitz Arbed és un edifici d'interès turístic situat a l'Avenue de la Liberté, carrer principal de la ciutat de Luxemburg. El Grup Arbed és una empresa siderometal·lúrgica que va tenir els seus inicis l'any 1911.

La seu de l'oficina principal (l'edifici Arbed) es va construir l'any 1922.

És un edifici voluminós que disposa de quatre ales i un enorme pati interior. Dominant la façana, el pòrtic de l'entrada està flanquejat per pilars amb les figures de la Victòria i Mercuri, que simbolitzen èxit i comerç, la indústria i la ciència. Altres ornaments accentuen la connexió entre l'Arbed, les mines, el processament de l'acer i l'agricultura.

Edificis de la ciutat de Luxemburg
Vega

Vega (Alfa de la Lira / α Lyrae) és l'estel més brillant de la constel·lació de la Lira i el cinquè més brillant del cel nocturn, i culmina al zenit a les latituds mitjanes de l'hemisferi nord durant l'estiu. És un estel proper, a només 25 anys llum de distància del Sol i, juntament amb Arcturus i Sírius, un dels estels més brillants en la proximitat del Sol. Vega és un vèrtex del Triangle Estival. El seu nom prové del terme àrab waqi, que significa «allò que cau», a través de la frase النسر الواقع an-nasr al-wāqi‘, traduïda com a «l'àliga que cau en picat». En les representacions gràfiques de la constel·lació, Vega apareix com una joia incrustada al cos de la Lira.

La seva classificació espectral és A0V (Sírius, una A1V, és lleugerament menys potent) i està dins de la seqüència principal, mentre té lloc la fusió d'hidrogen en heli al seu nucli. Donat que estels més potents usen el seu combustible de fusió més ràpidament que els petits, la vida de Vega és només de 1.000 milions d'anys, una desena part que la del Sol. Vega també és tres vegades més massiva que el Sol i crema amb una potència cinquanta vegades superior.

Vega té un disc de pols i gas al voltant, descobert pel satèl·lit IRAS a mitjans dels anys 1980. Això significa que hi ha planetes o planetes en formació. El disc protoplanetari és, com es pot endevinar pel seu nom, un precursor de la formació de planetes, però pot persistir molt de temps després de la formació dels planetes si no hi ha planetes gasosos gegants com Júpiter.

Cap a l'any 14000, Vega serà l'estrella que indicarà el nord, en lloc de l'estrella polar (Polaris), a causa de la precessió dels equinoccis.

Els astrònoms professionals han usat Vega per al calibratge d'escales fotomètriques de brillantor absoluta. Quan la magnitud de l'escala es va fixar, va resultar que Vega estava a prop de la magnitud zero. Així, es va decidir que la magnitud aparent de Vega seria, per definició, zero en totes les longituds d'ona. Actualment, ja no se segueix aquest patró i Vega ja no està calibrada com a punt de magnitud zero. Vega té un espectre electromagnètic relativament pla a la regió visible (longituds d'ona de 350-850 nanòmetres, que l'ull humà pot observar). El flux de Vega decau ràpidament a l'infraroig. És una estrella que pertany al tipus d'estrelles Lambda Boötis.

Referències 

Sistemes planetaris hipotètics
Estrelles de la seqüència principal tipus A
172167
7001
Lira
Vega
Estrelles Lambda Boötis
VIRGO

Aquesta pàgina és sobre l'observatori d'ones gravitacionals. Si voleu informació sobre la constel·lació i el símbol del zodíac vegeu Verge

El Virgo és un observatori astronòmic d'eventuals ones gravitatòries patrocinat per Itàlia, i per França, del tipus Michelson, construït a prop de Pisa, Itàlia. Amb la finalitat d'augmentar la longitud del braç s'utilitzen cavitats Fabry-Perot a cada braç. Té una longitud del braç de 3 km. El màxim de sensibilitat previst en el projecte, i que encara no ha estat complert, és d'una part en 1022 a 500 hertz. Va ser inaugurat el juliol de 2003, amb un cost de 72 milions d'euros.

L'observació d'ones gravitatòries està destinada a completar de manera important l'observació d'ones electromagnètiques (ones lluminoses, ràdio i microones, raigs gamma i raigs x) així com partícules còsmiques (raigs còsmics, neutrins). El seu estudi pot permetre revelar aspectes desconeguts de l'univers i estendre l'observació fins a les regions enfosquides per la pols o emmascarades per altres fenòmens.

Un altre observatori semblant és el LIGO, situat als Estats Units.

Enllaços externs 

 Pàgina web del Virgo
 Descripció al lloc web de l'EGO, European Gravitational Observatory  
 Nature, 12-09-2008: Gravity-wave hunt stalled. Accident sidelines Virgo detector throughout the summer. 

Astrofísica
Instruments astronòmics
Volcà de Santa Margarida

El volcà de Santa Margarida és un volcà apagat de 766 m d'altitud situat a la regió volcànica d'Olot. Està situat al pla de la Cot, a l'oest del municipi de Santa Pau (Garrotxa), i forma part del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa.

És un dels edificis volcànics més importants del sector i la seva extensa boca té uns 2.000 m. de perímetre. Al mig del pla format pel cràter hi ha l'ermita de Santa Margarida de Sacot, d'origen romànic, que dona nom al volcà. El cràter té un diàmetre que s'acosta als 350 m i una fondària de 79 m. És un dels cràters que més conserva la típica morfologia circular i el seu con està envoltat per una àrea boscosa. Va entrar en erupció ara fa uns 11.000 anys.

El 6 de juliol de 2018 la Diputació de Girona i la Generalitat van comprar la finca de 12 hectàrees que el conté i en cediren la gestió al Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa.

Geologia 
El volcà de Santa Margarida és un edifici volcànic de tipus freatomagmàtic que es recolza en els gresos eocènics. El con no està format totalment per materials volcànics, sinó que en el seu vorell intern meridional afloren les roques prevolcàniques a causa de l'encastament del cràter per sota del substrat.

D’acord amb la cartografia dels materials volcànics d’aquest sector, s’ha comprovat que no tots els dipòsits que es troben en els afloraments provenen del volcà de Santa Margarida.

Els nivells basals corresponen a onades piroclàstiques expulsades durant la fase freatomagmàtica del volcà que tenen una dispersió predominant cap a l’est i es van formar com a conseqüència de la interacció del magma amb l’aigua de l’aqüífer de la formació geològica de Bellmunt (Fm Bellmunt) (eocè). La capa intermèdia també va ser originada pel volcà, però la violència de l’erupció en aquesta etapa va ser menys important. Es va formar un dipòsit de caiguda, gairebé estrombolià, encara que la presència d’alguns fragments lítics indica una activitat freatomagmàtica lleu. La dispersió d’aquests materials és radial des del centre eruptiu.

Les escòries de la part superior corresponen a un dipòsit de caiguda estrombolià que no procedeix d’aquest centre eruptiu sinó del volcà del Croscat localitzat un quilòmetre al nord-oest. L’absència d'un paleosòl que separi aquests materials dels anteriors, permet deduir que les erupcions d’aquests dos volcans van ser gairebé simultànies.

Vegeu també 
 Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa

Referències

Enllaços externs 

 Web oficial de la Zona volcànica de la Garrotxa 
 Itinerari pel Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa 
 Volcans 

Muntanyes de Santa Pau
Santa Margarida
Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa
Varietat

Varietats, espectacle format per actuacions independents
 Biologia: 
 Varietat biològica, categoria taxonòmica inferior a la de la subespècie
 Varietat ecològica és una població d'una espècie.
 Varietat lingüística, ús específic d'una llengua
 Matemàtiques: 
 Varietat (matemàtiques)
 Varietat diferenciable
 Varietat lineal
 Varietat real
 Varietat topològica
Velocitat radial

La velocitat radial és la velocitat d'un objecte respecte a la visual de l'observador.

La llum d'una estrella o de qualsevol altre objecte lluminós amb una velocitat radial prou elevada es veurà afectada per l'efecte Doppler, de forma que la longitud d'ona augmentarà per objectes que s'allunyen (desplaçament cap al roig) i disminuirà per objectes que s'aproximen (desplaçament cap al blau).

El seu càlcul es fa segons aquest efecte, per mitjà de l'anàlisi de les línies espectrals produïdes pels àtoms que componen l'objecte observat, utilitzant la fórmula següent:

on:

 és la velocitat radial mesurada en kilòmetres per hora. 
 és la velocitat de la llum en kilòmetres per hora. 
 és la longitud d'ona de la línia espectral observada, mesurada en àngstroms. 
 és la longitud d'ona de la línia espectral en repòs, amidada en àngstroms.

Si la velocitat radial és negativa, l'objecte s'acosta a l'observador (desplaçament cap al blau); mentre que si és positiva suposa un allunyament de l'observador (desplaçament cap al roig).

En moltes estrelles binàries, el moviment orbital provoca variacions en la velocitat radial de diversos quilòmetres per segon. Com que l'espectre d'aquestes estrelles variarà per raó de l'efecte Doppler, s'anomenen binàries espectroscòpiques. Les mesures de la velocitat radial es poden utilitzar per a estimar la massa de les estrelles i alguns dels elements orbitals com l'excentricitat i el semieix major. El mateix mètode s'ha utilitzat per a descobrir planetes extrasolars.

Astrometria
Radial
Varietat biològica

Una varietat biològica és cadascun dels grups d'una mateixa espècie que es poden formar atenent a petites variacions morfològiques que no són comunes a tots els individus d'aquella. És inferior al rang de la subespècie.

N'és un exemple el cactus Escobaria vivipara, que es troba des del Canadà fins a Mèxic, i també a Nou Mèxic per sota dels 2.600 metres. Se n'han descrit nou varietats; la varietat Escobaria vivipara var. arizonica es troba a Arizona, mentre que la varietat Escobaria vivipara var. neo-mexicana és de Nou Mèxic.

Segons el Codi Internacional de Nomenclatura Zoològica, les categories per sota de la subespècie no tenen cap valor taxonòmic i l'esmentat codi no en regula la nomenclatura.

Vegeu també 
 Cultivar

Categories taxonòmiques
Varietat lineal

Una varietat lineal d'un espai afí (A,E,f), on A és un conjunt de punts, E és un K-espai vectorial, i f és l'aplicació definida segons:
f: AxA --→ E

(p,q)-→ pq (vector). Es defineix a partir d'un subconjunt F de E, tal que si a€A:

a+F={b€A : b = a+u, u€F}, en altres paraules, fixat un a€A, ens podem situar a un punt b€A, i moure'ns linealment en la direcció d'un v€E arbitrari.

Espais vectorials
Vela de molí

Una vela de molí és un tros de tela resistent, de prou amplada i llargada per a estendre's de cap a cap de cadascuna de les antenes de l'aspa del molí de vent. Serveix per augmentar-ne l'impuls, millorant així la captació de l'energia eòlica. Són fetes d'una tela robusta, amb  bagues metàl·liques per les quals les cordes passen per fixar-les. Com són sotmeses a forces fortes, tradicionalment, el moliner aprofitava dies amb poc vent, per reparar-les, un ofici quasi perdut.

Les veles es treuen per no fer malbé al molí quan el vent és massa fort o també quan hi ha vent i no cal energia. Com que els aerogeneradors tenen antenes plenes, un sistema automàtic atura el molí i torna les antenes en posició de «ploma» o «vela», en la qual ofereixen menys superfície al vent.

Referències 

Molins de vent
Ken Wilber

Kenneth Earl Wilber Jr. (Oklahoma City, EUA, 31 de gener de 1949) és un filòsof estatunidenc. El seu treball es basa en l'intent d'unir ciència i religió amb les experiències dels meditadors i místics, analitzant els elements comuns a les místiques d'orient i d'occident. En la seva obra busca d'integrar la psicoteràpia i l'espiritualitat.

Referències 

Filòsofs estatunidencs
Filòsofs en anglès
Filòsofs de l'edat contemporània
Persones d'Oklahoma City
Alumnes de la Universitat Duke
Naixements del 1949
W

La W és la vint-i-tresena lletra de l'alfabet català i divuitena de les consonants. El seu nom és ve doble. S'usa en llengües com l'alemany, l'anglès o el polonès i en altres que han pres manlleus d'elles.

Fonètica 
En català és una lletra que només és utilitzada en mots d'origen estranger. El seu so sol ser /b/ (per exemple: watt) o /w/ (per exemple: newton o maxwell) segons la paraula d'origen.

Significats de W 
 Bioquímica: en majúscula símbol del triptòfan.
 Física: Símbol del treball.
 Representa el treball
 Química: en majúscula símbol de l'element químic tungstè (o wolframi).
 Sistema internacional: Símbol del watt.
 Informàtica: Les tres www són una part de les adreces d'Internet
 Periodisme: Les cinc W són les preguntes bàsiques a les quals ha de respondre una notícia (per les paraules angleses corresponents a qui, què, on, quan i per què)
 Matemàtiques: La funció W de Lambert
 És el símbol internacional de l'oest

Símbols derivats o relacionats 

W
Xarleston (instrument musical)

El xarleston és un instrument musical de percussió, idiòfon, que forma part de la bateria. Habitualment se l'anomena xarles, i en anglès se l'anomena hi-hat.

Consisteix en dos plats metàl·lics muntats sobre un suport també metàl·lic, amb un mecanisme de pedal ideat perquè els plats puguin ajuntar-se o separar-se en qualsevol moment a una distància predeterminada. Es toca percutint el plat superior amb baquetes o escombretes, i pot emprant-se el pedal per a tancar-lo de cop. La combinació de la percussió del plat i la modulació amb el pedal permet una gran diversitat de ritmes. Les diferents formes de fer-lo sonar també produeixen timbres diversos, des d'un so percussiu curt a un to sostingut similar a un plat de ritme.

L'hi-hat consisteix en dos platerets, muntats sobre un trípode. Un pedal a la base d'aquest acciona un mecanisme que els fa xocar. Un cargol prim travessa, a través d'un tub buit, tots dos platerets, connectant-se amb un pedal. El platet superior està connectat amb el cargol per mitjà d'un ressort, mentre que el platet inferior roman fix, descansant sobre el tub buit. Les altures del platet superior i la del platet inferior poden ajustar, el que permet modificar l'altura i el grau d'obertura. També hi ha un altre tipus de suport de xarles que funciona per pressió. El tub s'elimina per donar pas a un cable flexible farcit d'aire, que permet col·locar el pedal i el hi-hat en llocs diferents. Normalment el hi-hat s'acobla a un rack. Això és molt útil per als bateristes que fan servir diversos charles, ja que permet posar un a la mà dreta, i sent gairebé tots els bateries internacionals destres, va molt bé per no creuar constantment. Quan es pressiona el pedal, el platet superior xoca contra l'inferior, (hi-hat tancat). Quan s'allibera, el platet superior torna a la seva posició original, sobre el platet inferior (hi-hat obert). Una unitat de tensió controla la quantitat de pressió requerida per fer baixar el platet superior, així com la velocitat amb què aquest torna a la seva posició oberta. D'aquesta manera es creen dos tipus de cop amb el peu de hi hat: el cop obert i el cop tancat. El cop obert consisteix a fer xocar dos plats i automàticament deixar-los en la seva posició inicial, de manera que els platerets segueixin vibrant i el so sigui llarg. El cop tancat o 'chick' que és no és sinó tancar el charles. Els platerets del hi-hat solen ser dos plats de 14 polzades, sent l'inferior (bottom) més pesat que el superior (top) per suportar l'efecte de l'hi hat. Alguns bateristas usen el hi hat solt a una certa altura, com per poder usar el doble bombo o doble pedal. La marca de plats Sabian va treure al mercat un triple hi-hat, dissenyat per Peter Kuppers. El triple hi-hat consisteix en el fet que en ser pressionat el pedal, el plat de sota puja, i el de dalt baixa, colpejant els dos al plat que queda al mig.

Referències 

Instruments de percussió
Instruments idiòfons
X

X (majúscula), x (minúscula), és la vint-i-quatrena lletra de l'alfabet llatí. El seu nom en català és ics o xeix, sovint s'usa un nom o un altre depenent de la seva sonoritat o funció.

Història 
La lletra X formava part de l'alfabet llatí clàssic, derivada de lletres similars de l'alfabet etrusc i de l'alfabet grec (khi). El seu so en llatí era /ks/. Els romans usaven X per a representar el nombre 10.

Fonètica 
En català la lletra x pot adquirir sons molt diversos. Entre vocals pot tenir so /gz/ (solament en les paraules començades pel prefix ex- àton) o /ks/. Abans de consonant pot prendre el valor /s/. A començaments de mot o després de consonant pren el valor palatal fricatiu (o africat en els parlars occidentals i alguns d'orientals).

Per a prendre el so palatal africat es pot combinar amb la t per a formar el dígraf tx.

Per a prendre el so palatal fricatiu entre vocals i a final de mot pot formar el dígraf ix amb la i, que es pronuncia en molts parlars.

Lletres i símbols similars 
 Χ χ : lletra grega khi
  : lletra hebrea àlef
 Х х : lletra ciríl·lica kha
  : lletra gyfu, de l'alfabet rúnic futhorc usat pels anglosaxons a l'alta edat mitjana.
 乂: un caràcter xinès
 メ: un katakana japonès
 × : signe de multiplicar (U+00D7 &times;), usat en matemàtiques elementals per a representar el producte de dos nombres; en matemàtiques hi ha altres símbols similars, derivats del signe de multiplicar.

x: indica sovint amb moltes equacions amb una sola incògnita.

Lletres de l'alfabet llatí
Xe

Interjecció utilitzada al País Valencià des de l'antiguitat: xe al Viccionari.
 Símbol del Xenó, element químic.
X (desambiguació)

X és la 24a lletra de l'alfabet llatí.

X té altres significats i usos:

 Física: 
Raigs X, un tipus de radiació.
Planeta X, planeta hipotètic als afores del sistema solar
 Biologia: Cromosoma X, cromosoma sexual dels mamífers.
 Matemàtiques: Eix de les x, eix X, o eix OX, noms habituals d'un dels eixos coordenats cartesians, i de l'eix d'abscisses al pla cartesià.
 Enginyeria: 
Banda X, una banda de freqüències de l'espectre electromagnètic.
Avions X, aeronaus experimentals nord-americanes
 Informàtica: 
Mac OS X, un sistema operatiu.
X_Window_System, o les X, un sistema de finestres en Unix.
 Persones: Malcolm X, activista pels drets humans.
 Cultura i espectacles: 
Cinema X, pel·lícula X, o classificada X: de gènere pornogràfic.
The X-Files, sèrie de televisió de ciència-ficció
X-Men, un còmic de Marvel.
X Japan, grup de rock japonès
 Altres:
Convenció X, convenció d'escriptura en esperanto.
Generació X, generació, en la cultura occidental, dels nascuts entre principis dels 1960 i principis dels 1980.

Representació de variables o entitats 
En ciència la lletra X (o les seves variants) pot representar diverses coses:
 Matemàtiques
x és el nom més habitual per a una variable en una funció, o per a una incògnita en una equació. A conseqüència d'això, en llenguatge comú és habitual usar X per a referir-se a una persona, quantitat, etc indeterminades o desconegudes: la X del GAL, per cada operació es cobra una comissió X, etc.
 En àlgebra, x o X és el símbol habitual de la indeterminada en un polinomi.
 En geometria, x és el nom més usual de l'abscissa en el pla cartesià.
 En geometria diferencial,  (X gòtica) és una de les notacions usades per a representar el conjunt dels camps vectorials en una varietat.
 Física: x acostuma a representar una de les coordenades de la posició; x o  acostuma a representar la posició d'una partícula.
 Enginyeria elèctrica: X és el símbol usual de la reactància.
 Química: X representa un halur en fórmules químiques.

Símbols similars 
X o símbols similars s'usen també:
 Matemàtiques: 
el signe de multiplicar × s'usa per a representar: 
la multiplicació de dos nombres, 
 el producte cartesià de dos conjunts, o
el producte vectorial de dos vectors de R3.
el signe de multiplicar encerclat ⊗ s'usa per a representar el producte tensorial d'espais vectorials, vectors, tensors, mòduls, àlgebres, etc.
 Informàtica: X representa la velocitat base d'enregistrament en un disc òptic.
 En els països anglosaxons X representa paraules que tenen a veure amb una creu, i en acrònims s'usa per abreujar "cross", o "extra" (talla XL).
 Biologia: el símbol × s'usa per a denotar un híbrid
 X és la xifra romana que representa el valor de 10.
 x, en llenguatge SMS en català, abreuja "per" (com en 4x4) o denota un petó.
Extensible HyperText Markup Language

LXHTML (acrònim de eXtensible Hyper Text Markup Language) és el llenguatge de marques pensat per substituir l'HTML. L'XHTML té, bàsicament, les mateixes funcionalitats que l'HTML només que compleix les especificacions més estrictes de l'XML. Per exemple tots els tag s'han de tancar apropiadament i han d'estar escrits en minúscules. És una part de l'XML, així els documents XHTML es poden tractar amb les eines que hi ha per XML. I és més fàcil desenvolupar-ne un intèrpret, indicat sobretot amb aparells d'escassos recursos com ara els mòbils.

Vegeu també 
 AsciiDoc

Referències

Enllaços externs 

 Documents relacionats disponibles a la pàgina de traduccions al català del W3C:
 XHTML™ 1.0: El Llenguatge d'Etiquetat Hipertextual Extensible - Una Reformulació d'HTML 4.0 en XML 1.0 .
 XHTML™ Bàsic .
 XHTML™ Bàsic (Una altra traducció).
 Preguntes més freqüents d'HTML i XHTML .

Llenguatges de marcatge
Xibe

El xibe és una llengua pertanyent a la família manxú-tungús parlada per més de 25.000 persones a la província de Xinjiang (Xina). N'hi ha molts dels xibes que també parlen xinès, rus i uigur.

Llengües manxú-tungús
Y

La Y és la vint-i-cinquena lletra de l'alfabet català, i vintena de les consonants. El seu nom és i grega.

Fonètica 
En català només s'utilitza per representar el dígraf ny que representa un so nasal palatal, i en alguns estrangerismes com ara playback, keynesià o royalty.

En català antic també havia servit per substituir la lletra i en moltes posicions com quan per exemple fa de conjunció. Amb la lletra ela feia el dígraf <ly> equivalent al dígraf <ll> actual.

Significats de la Y 
 Biologia: Cromosoma sexual dels mamífers que determina el sexe masculí i que només es troba en els mascles.
 Bioquímica: En majúscula és el símbol de la tirosina.
 Física: S'usa per a referir-se al color groc.
 Matemàtiques: Indica sovint la segona coordenada cartesiana i la segona incògnita d'una equació.
 Química: En majúscula és el símbol de l'element químic itri.
 SI: En majúscula símbol de yotta i en minúscula símbol de yocto.
 Quan està invertida indica elecció entre el bé i el mal, per exemple a l'ull de drac germànic.

Símbols derivats o relacionats 

Lletres de l'alfabet llatí
Yotta-

Yotta (símbol Y) és un prefix del Sistema Internacional que indica un factor de 1024 o 1.000.000.000.000.000.000.000.000.

Adoptat el 1991, prové del grec ὀκτώ (októ), que significa vuit, ja que és igual a 10008.

El 2004, yotta- es va confirmar oficialment com el prefix més gran del SI.

Per exemple;
 1 yottàmetre = 1 Ym = 1024 metres 
 1 yottagram = 1 Yg = 1024 grams
 1 yottasegon = 1 Ys = 1024 segons

Prefixos del SI
Yocto-

Yocto (símbol y) és un prefix del Sistema Internacional que indica un factor de 10-24 o 1/1.000.000.000.000.000.000.000.000 o, cosa que és equivalent, 0,000 000 000 000 000 000 000 001.

Adoptat el 1991, prové del grec οκτώ (októ), que significa vuit, donat que equival a 1/10008. El 2004, és el prefix més baix acceptat oficialment.

Per exemple:

1 yoctòmetre = 1 ym = 10-24 metres = 0,000 000 000 000 000 000 000 001 metres 
 1 yoctogram = 1 yg = 10-24 grams = 0,000 000 000 000 000 000 000 001 grams 
1 yoctosegon = 1 ys = 10-24 segons = 0,000 000 000 000 000 000 000 001 segons 

Prefixos del SI
Zona erotògena

Una zona erotògena és una part del cos humà que té una alta sensibilitat i que a través de l'estimulació sol provocar una resposta sexual. Depenent de la persona, pot incloure diverses àrees del cos (fins i tot tot el cos sencer), però la majoria d'homes i dones tenen unes mateixes zones erotògenes. Malgrat que les àrees de la pell són les més comunes, la pròstata en els homes i el clítoris en les dones ho són, per exemple.

Les zones erotògenes tenen molta importància als jocs, o carícies, previs a l'orgasme pròpiament dit.

Un dels primers autors que estudiaren les zones erògenes d'una forma científica va ser Sigmund Freud. Aquest autor inclou tot allò que té relació amb el sexe dins el que anomena libido, una força de la psicologia profunda que està en relació amb tot allò que produeix plaer.

El 1905 Freud, al seu llibre Tres assaigs per a una teoria sexual, defineix les zones erotògenes com aquella part de l'epidermis o de les mucoses en les quals certs estímuls fan sorgir una sensació de plaer d'una determinada qualitat. Considera que els estímuls productors de plaer estan lligats a condicions especials que no coneixem, però el caràcter rítmic deu jugar-hi un important paper.

Referències 

Sexologia
Z

La Z és la vint-i-sisena lletra de l'alfabet català i vint-i-unena de les consonants. El seu nom és zeta, encara que el tradicional és itzeta.

Fonètica 
Té el so sibilant alveolar sonor que també posseeix la s entre vocals. Només s'utilitza després de consonant i a començament de mot, excepte en algunes paraules d'origen estranger. En els parlars apitxats sona igual que una essa sorda. Amb la lletra t pot formar el dígraf tz que té pronunciació africada /dz/.

Significats de Z 
 Còmic: un grup seguit de zetes representa el son: zzzzzz
 Cosmologia: en minúscula representa el desplaçament cap al roig d'una galàxia.
 Electrònica: símbol de la impedància.
 Física: símbol del bosó de corrent neutre de la interacció feble.
 Matemàtiques: designa els nombres enters
 Química: símbol del nombre atòmic.
 Química física: potencial elèctric del pla de lliscament que envolta les partícules sòlides en dispersió.
 SI: en majúscula símbol de zetta, en minúscula símbol de Zepto.
 Símbols: És la marca d'El Zorro, la inicial d'un personatge fictici.

Símbols derivats o relacionats

Vegeu també 

 Ortografia de les sibilants

Lletres de l'alfabet llatí
Zeta

Zeta o z, vint-i-sisena lletra de l'alfabet català i vint-i-unena de les consonants 
 Zeta (lletra grega), sisena lletra de l'alfabet grec 
 Principat de Zeta, principat d'Europa que ocupava aproximadament l'actual Montenegro
 FK Zeta Golubovci, club de futbol montenegrí de la ciutat de Golubovci, suburbi de Podgorica 
 Grupo Zeta, grup de comunicació amb seu a Barcelona i fundat el 1976 por Antonio Asensio Pizarro 
 Zeta Andromedae, sistema estel·lar de la constel·lació Andròmeda 
 Zeta Arietis, estrella de la constel·lació d'Àries 
 Zeta Centauri estrella a la constel·lació de Centaurus 
 Zeta Ophiuchi, estrella localitzada a la constel·lació de Serpentari 
 Zeta Reticuli, estrella binària en la constel·lació de Reticulum
Zetta-

Zetta (símbol Z) és un prefix del Sistema Internacional que indica un factor de 1021, o 1.000.000.000.000.000.000.000.

Adoptat el 1991, prové del francès sept, que significa set, ja que és igual a 10007

Per exemple;
 1 Zettàmetre = 1 Zm = 1021 metres
 1 Zettagram = 1 Zg = 1021 grams
 1 Zettasegon = 1 Zs = 1021 segons

Prefixos del SI
Zepto-

Zepto (símbol z) és un prefix del Sistema Internacional que indica un factor de 10-21 o 1/1.000.000.000.000.000.000.000 o, cosa que és equivalent, 0,000 000 000 000 000 000 001.

Adoptat el 1991, prové del francès sept, que significa set, atès que equival a 1/10007.

Per exemple:

1 zeptòmetre = 1 zm = 10-21 metres = 0,000 000 000 000 000 000 001 metres 
 1 zeptogram = 1 zg = 10-21 grams = 0,000 000 000 000 000 000 001 grams 
1 zeptosegon = 1 zs = 10-21 segons = 0,000 000 000 000 000 000 001 segons 

Prefixos del SI
1150



Esdeveniments 
 18 de gener - Vimbodí (la Conca de Barberà): Ramon Berenguer IV hi fa donació d'uns terrenys per a construir-hi el monestir de Poblet.
 Ramón Berenguer IV otorga a la ciutat de Lleida la Carta de Poblament.
 Destrucció de Tula, que posa fi a l'imperi tolteca
 Fundació de la Universitat de París (la Sorbona)
 Ús dels primers coets recreatius a la Xina

Naixements 
 Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic

Necrològiques 
 Roger I Trencavell, vescomte d'Albi, Agde, Besiers, Carcassona, Nimes i Rasès.

Referències 

Anys del segle XII
1811



Esdeveniments 
Països Catalans
 28 de juny, Tarragona: Les tropes franceses ocupen la ciutat finalitzant el Setge de Tarragona (1811). 
 Cornellà de Llobregat: A conseqüència dels constants saqueigs francesos i d'una greu sequera, el 1811 es conegué com l'Any de la fam al municipi.

Resta del món
 2 de març - Riu Paranà (actual Uruguai): La flota reialista espanyola destrossa la flota de les Províncies Unides del Riu de la Plata al combat de San Nicolás durant la guerra de la Independència Argentina.
 13 de març - Vis (Split-Dalmàcia, Croàcia): La flota britànica obté una victòria decisiva contra la napoleònica a la batalla de Lissa de 1811 a la Campanya de l'Adriàtic de les Guerres Napoleòniques.
 15 de maig, Paraguai: Es declara la independència del Paraguai, s'independitza d'Espanya.
 18 de maig - Las Piedras (Uruguay): les forces revolucionàries de la Banda Oriental guanyen als realistes a la Batalla de Las Piedras durant l'alçament revolucionari de l'actual Uruguay.
 9 de juliol, Kíiv: S'inicia el Gran Incendi de Podil al barri comercial de Podil de la ciutat de Kíiv. El foc va durar tres dies i gairebé va destruir quasi tot el barri.
 17 de desembre - Sansana (Departament de Potosí, Bolívia): els independentistes del Riu de la Plata guanyen el combat de Sansana durant la primera expedició auxiliadora de l'Alt Perú durant la Guerra de la Independència Argentina.
 Albirament del Gran cometa de 1811.
 Publicació de la llei d'Avogadro.

Naixements 
Països Catalans
 19 de març - Tarragona: Maria Josepa Massanés i Dalmau, escriptora i poeta catalana (m. 1887).
 14 de juny, Reus - Baix Camp: Pere Mata i Fontanet, metge català.

Resta del món
 15 de febrer - San Juan de la Frontera Argentina: Domingo Faustino Sarmiento, pedagog, escriptor i polític argentí, president del país (m. 1888).
 14 de juny - Litchfield, Connecticutː Harriet Beecher Stowe, escriptora, abolicionista, autora de "La cabana de l'oncle Tom" (m. 1896).
 18 de juliol - Alipur, Calcuta: William Makepeace Thackeray, escriptor anglès relatiu a l'època del realisme.
 4 de setembre - Parísː Marie-Félicité Moke Pleyel, pianista belga (m. 1875).
 24 de setembre - Verona: Francesco Miniscalchi-Erizzo, polític italià.
 22 d'octubre - Doborjan (Hongria): Franz Liszt, compositor i pianista hongarès (m. 1886).
 25 d'octubre - Bourg-la-Reine: Évariste Galois, matemàtic francès (m. 1832).
 26 de novembre - Xiangxiang (actual Shuangfen) Xina: Zeng Guofan, polític, militar i escriptor xinès (m. 1872).

Necrològiques 
Països Catalans

Resta del món
 27 de novembre - Xixón (Astúries): Gaspar Melchor de Jovellanos, polític i escriptor il·lustrat asturià (m. 1811).
 Anton August Ferdinand Titz, violinista i compositor austríac.

Referències

Bibliografia
1286



Esdeveniments 
 17 de gener de 1287 del calendari julià. El rei Alfons III d'Aragó, el Liberal, inicia la conquesta de l'illa de Menorca, que va cloure amb la capitulació i signatura del pacte de Sent Agaiz dia 21 de gener, i la posterior entrada del rei a Ciutadella el dia 22.

Naixements 
 Joan III de Bretanya

Necrològiques 
 Bar Hebraeus, historiador armeni.
 Joan I el Roig, duc de Bretanya.
 4 de setembre - Alexandre III d'Escòcia

Anys del segle XIII
1670



Efemèrides

Fets històrics 
 31 de març, Ceret, Vallespir: els Angelets de la Terra assetgen la vila (Revolta del Vallespir).

Naixements 
 25 de febrer - Panitzsch, Electorat de Saxònia: Maria Margarethe Winckelmann, astrònoma alemanya (m. 1720).

Necrològiques 
Països Catalans

 17 de març: Guillem Ramon de Montcada i d'Alagón-Espés-Castre, Gran d'Espanya.

Resta del món

 6 d'abril, Roma: Leonora Baroni, cantant, intèrpret i compositora de tiorba, llaüt i viola de gamba (n. 1611).
 18 de juliol, Mòdena, Ducat de Mòdena: Giovanni Bononcini, compositor i violoncel·lista (m. 1747).

Referències 

Dècada del 1670
Anys del segle XVII
1641



Esdeveniments 
Països Catalans
 16 de gener - Barcelona: Pau Claris proclama la República Catalana sota la protecció de França, tot i que al cap d'una setmana haurà de reconèixer la sobirania de Lluís XIII (guerra dels Segadors).
 23 de gener - Catalunya: al cap d'una setmana d'haver proclamat la República Catalana, el president de la Generalitat Pau Claris es veu obligat -per poder mantenir el suport francès- a proclamar Lluís XIII de França com a rei del país.
 26 de gener - Barcelona: les tropes franceses i catalanes derroten a Montjuïc l'exèrcit castellà de Felip IV (batalla de Montjuïc, Guerra dels Segadors).
 Resta del món
 Invenció del termòmetre
 Comtat de Flandes - Publicació de la Flandria Illustrata d'Antoon Sanders

Naixements 
Països Catalans
 Resta del món
 7 de setembre - Japó: Tokugawa Ietsuna, 35è shogun

Necrològiques 
Països Catalans
 27 de febrer - Barcelona: Pau Claris, polític i eclesiàstic, president de la Generalitat de Catalunya.

Resta del món
 13 de desembre, Moulins, Alier: Jeanne-Françoise Frémiot de Chantal, religiosa i santa francesa, fundadora de l'Orde de la Visitació (n. 1572).

Referències 

Anys del segle XVII
1516



Esdeveniments 
Països Catalans

Resta del món
 14 de marçː Coronen a la catedral de Brussel·les a Carles V com a rei de Castella i d'Aragó.

 24 d'agost: batalla de Mardj Dabik, en la qual el Soldanat Mameluc perd Síria en mans de l'Imperi Otomà.

Naixements 
Països Catalans

Resta del món
 18 de febrer - Greenwich, Anglaterra: Maria I d'Anglaterra, reina d'Anglaterra i Irlanda (m. 1558).
 26 de març, Zúric (Suïssa): Conrad Gessner, zoòleg, botànic i bibliògraf, pioner de la zoologia i la bibliografia modernes (m. 1565)

Necrològiques 
Països Catalans
 22 de gener - Madrigalejo, (Càceres) - Ferran el Catòlic (n. 1452).

Resta del món

29 de novembre - Venècia: Giovanni Bellini, també conegut pel seu sobrenom de Giambellino pintor italià del Renaixement, considerat el principal representant del Quattrocento al Vèneto (n. 1424).

Referències 

Anys del segle XVI
1716



Esdeveniments 
Països Catalans
 16 de gener - Catalunya: el Consejo de Castilla, en nom del rei Felip V, hi promulga el Decret de Nova Planta, que annexiona el país a la Corona de Castella com a territori conquerit i sotmet a l'administració militar en abolir-ne totes les institucions de sobirania política (guerra de Successió).
Resta del món

Naixements 
Països Catalans
Resta del món
 20 de gener - Madrid, Espanya: Carles III, Duc de Parma i Plascència (1731-1735), Rei de Nàpols (1734-1759), i Rei d'Espanya (1759-1788). Tercer fill de Felip V i Isabel de Farnesi (m. Madrid, Espanya 1788).
 25 de març: Hangzhou (Xina): Yuan Mei, poeta,magistrat,pintor i gastrònom xinès de la Dinastia Qing (m. 1797).
 12 d'abril: Torí, Ducat de Savoia: Felice Giardini violinista i compositor italià (m. 1796).
 28 d'abril:- Saint-Laurent-sur-Sèvre (França): Louis-Marie Grignion de Montfort, prevere i teòleg francès, fundador de les congregacions de les Filles de la Saviesa, la Companyia de Maria Monfortana i els Gabrielistes (n. 1673).

Necrològiques 
Països Catalans
 Resta del món
 14 de novembre, Hannover, Ducat de Brunswick-Luneburg - Gottfried Wilhelm Leibniz, filòsof, matemàtic i polític alemany (n. 1646).
 19 de juny, Japó - Tokugawa Ietsugu, 38è shogun.
 Patres: Mustafà Naima, historiador otomà.

Referències
1541

El 1541 o MDXLI va ser un any comú començat en dissabte del calendari julià.

Esdeveniments 
Països Catalans

Resta del món
 8 de maig - L'expedició d'Hernando de Soto descobreix el riu Mississipi.
 11 de setembre - Guatemala: un terratrèmol destrueix totalment la ciutat de Guatemala.

Naixements 
Països Catalans

Resta del món
 7 de setembre, Madrid: Hernando de Cabezón, organista i compositor del Renaixement.
 Barcelona: Martí Joan de Calders, 74è President de la Generalitat de Catalunya

Necrològiques 
Països Catalans

Resta del món
 16 de juny - Lima: Francisco Pizarro, marquès dels Atebillos per les seves tasques d'exploració i conquesta d'Amèrica.
 24 de setembre - Salzburg (Àustria): Paracels, metge, alquimista i astròleg suís (n. 1493).
 18 d'octubre - Castell de Methven, Perthshire (Escòcia): Margarida Tudor, va ser la més gran de les dues filles supervivents del rei Enric VII d'Anglaterra i d'Isabel de York, i la germana gran d'Enric VIII.(n. 1489).

Referències 

Anys del segle XVI
1609

1609 (MDCIX) fou un any començat en dijous segons el calendari julià en ús.

Naixements 
Països Catalans
 Setembre: Rafel Casamitjana i d'Erill, Conseller en cap

 Resta del món
 Jiangsu (Xina): Wu Weiye (xinès tradicional: 吳 偉業; xinès simplificat: 吴 伟业; pinyin: Wú Wěiyè) polític i poeta xinès (m. 1671)

Necrològiques 
 22 de setembre, Sanaüja: Andreu Capella, bisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra (n. 1529).

Esdeveniments 
Països Catalans
 4 d'abril: Expulsió dels moriscos decretada per Felip III. A proposta del Consell d'Estat d'Espanya, s'inicia la deportació completa dels moriscos, els descendents dels musulmans convertits al cristianisme, de tots els regnes de la península Ibèrica, començant pels del Regne de València.
 3 de maig, Torroella de Montgrí, Principat de Catalunya: es consagra l'Església de Sant Genís.
Resta del món
 12 d'abril: Les Províncies Unides (Flandes) s'independitzen de l'Imperi Espanyol.
 26 de juliol: Thomas Harriot dibuixa per primer cop el relleu de la Lluna.
 Lope de Vega escriu el Arte nuevo de hacer comedias en este tiempo.

Referències 

Dècada del 1600
1287



Esdeveniments 
 21 de gener - Maó (Menorca): Blasco Ximenes d'Ayerbe aconsegueix la rendició d'Abu Umar ibn Said, el moixerif de Menorca, la qual cosa comportarà l'ocupació catalana de tota l'illa.
 14 de desembre - Inundació de Santa Llúcia

Naixements 
 24 de gener - Ricard d'Aungerville

Necrològiques 
 3 d'abril - Honori IV

Referències 

Anys del segle XIII
1569



Esdeveniments 
 Els diputats de la Generalitat són detinguts per un conflicte amb la Inquisició.
 25 de gener - Amèrica, colònies espanyoles: Felip II hi estableix el Tribunal de la Inquisició.

Naixements 
 Anvers: Frans Pourbus el Jove, pintor flamenc.

Necrològiques 
 16 de desembre, Roma: Giuliano Tiburtino, intèrpret d'instruments de corda, cantant i compositor del Renaixement.

Anys del segle XVI
1640



Esdeveniments 
Països Catalans
 6 de gener - Salses (el Rosselló): les tropes catalanes en reconquereixen el castell als francesos, que l'havien ocupat 20 de juny de l'any anterior (Guerra dels Trenta Anys).
 20 de gener - Barcelona: hi reben amb entusiasme Francesc de Tamarit, heroi del setge de Salses.
 14 de maig - Santa Coloma de Farners (la Selva): els soldats de Felip IV destrueixen la vila.
 22 de maig - Barcelona: els pagesos revoltats contra els terços entren a la ciutat amb el pretext de perseguir els soldats que havien atacat la parròquia de Sant Andreu de Palomar i alliberen el diputat militar Francesc de Tamarit, presoner dels castellans: és el preludi de la Guerra dels Segadors.
 30 de maig - Montiró (l'Alt Empordà): els terços de Felip IV destrueixen la vila (Guerra dels Segadors).
 7 de juny - Barcelona: s'hi esdevé la revolta dels segadors contra els terços castellans coneguda com el "Corpus de Sang".
 7 de setembre - Ceret (el Vallespir): els representants de França i Catalunya hi signen una aliança en contra de Felip IV.
 10 de desembre - el coll de Balaguer (Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, el Baix Camp): els terços castellans hi derroten els resistents catalans (batalla del coll de Balaguer).
Món
 1 de desembre - Portugal: Comença la revolució contra l'ocupació espanyola i proclamen rei Joan IV de Portugal, després de seixanta anys d'ocupació espanyola.
 15 de desembre - Portugal: Coranació del rei de Portugal, Joan IV de Portugal.
 Primer llibre imprès a Amèrica

Naixements 
 18 de març (data de bateig), París: Marguerite Hessein de la Sablière, salonnière francesa, mecenes i filòsofa (m. 1693).
 22 d'abril, Beja: Mariana Alcoforado, autora de les Cartas d'amor de la monja portuguesa, joia de la literatura universal (m. 1723).
 5 de juny -Zichuan, actualment Zibo (Xina):  Pu Songling (en xinès simplificat: 蒲松齡) escriptor xinès de la Dinastia Qing, que es va fer popular pels seus contes (m. 1715).
 5 d'octubre - Lussac-les-Châteaux, Regne de França: Francesca Atenea de Rochechouart de Mortemart, Madame de Montespan, amant de Lluís XIV de França (m. 1707).
 14 de desembre - Kent, Anglaterra: Aphra Behn, dramaturga, escriptora, traductora i feminista (m. 1689).
 Ais de Provença: David Augustin de Brueys, teòleg i dramaturg en francès.

 Nicolaes van Verendael, pintor barroc flamenc especialitzat en la pintura de natures mortes i garlandes.

Necrològiques 
Països Catalans
Món
 30 de maig, Anvers (Països Baixos): Peter Paul Rubens, pintor barroc de l'escola flamenca (n. 1577).

Referències 

Anys del segle XVII