alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Khem

Khem fou el nom egipci d'una ciutat de l'antic Egipte a la zona del delta del Nil a uns 30 km al nord de Giza entre les branques Rosetta i Damiata. Correspon amb la moderna ciutat d'Ausim (escrit també Awsim, però pronunciat Ashim), a uns 14 km al nord-oest del Caire. La ciutat existia ja des l'Imperi antic, però les poques restes conservades són de l'època l'Imperi nou o dels períodes grec i romà tardans. S'esmenta també a uns texts funeraris de l'Imperi mitjà. Era el centre del culte del déu Horus Khenty-Irty, o Horus Khenty-Khem, un aspecte local d'Horus esmentat a un panell trobat a la piràmide esglaonada de Saqqara com a "Horus de Khem".

En el període hel·lenístic es va anomenar Letòpolis i fou capital del nomós II del Baix Egipte (Khensu). Els grans sacerdots de Letòpolis (el seu títol era wnr o wnrA, literalment "els obridors de boca") eren alts dignataris. Existien des l'antic imperi però només algun és conegut. Exercien algunes funcions de la jerarquia dins el temple i probablement en alguns moments el títol el portava més d'un a la vegada o s'exercia per molt poc temps; en temps del Ptolomeus, quant es tenen més dades, la cosa va canviar i el càrrec era dins la mateixa família i s'exercia per períodes llargs; en aquells temps foren els sacerdots més influents després dels grans sacerdots de Ptah a Memfis, també dins d'una mateixa família amb la que havien establert enllaços matrimonials i havien entroncat llinatges. Al  la família va patir un període d'obscuritat probablement quan Ahmes fou destinat al culte d'Arsinoe II. El darrer gran sacerdot conegut va morir el 73 aC, però el càrrec va subsistir si bé ja no es pot establir si va romandre dins la mateixa família.

El grans sacerdots coneguts són tretze: 
 Horemhotep I
 Ankh-hapi
 Horemhotep II
 Heriu I
 Imhotep
 Horemhotep III
 Wennefer
 Ahmes
 Heriu II
 Psamtek
 Heriu III
 Pehemnetjer
 Anemhor.

Referències 
 The Ptolemaic High Priests of Letopolis 

Baix Egipte
Khepri

En la mitologia egípcia, Khepri ("escarabat") era un déu escarabat. Concretament el piloter (Scarabaeus sacer egipci), el que fa pilotes amb els fems per pondre-hi els ous. Els egipcis relacionaven l'animal amb el renaixement, la renovació i la resurrecció.

Khepri era una divinitat solar que empenyia el sol (com l'escarabat piloter empeny el fem) a través del cel tots els dies, per endur-se'l de manera segura totes les nits a través de l'inframón.

Noms alternatius: Khepera, Kheper, Chepri

Mitologia 
Khepri es creava a si mateix cada matí, renaixent com un nou Sol, i per això fou vinculat amb Atum, el déu creador segons la teologia heliopolitana, des dels inicis del predomini d'aquesta teologia. Com a símbol de la vida eterna, era el Sol de la matinada, una manifestació del déu Ra. Segons els Textos de les Piràmides, la Creació era el resultat d'un gargall del déu Khepri, tenint en compte la identificació amb Atum abans esmentada.

Simbolitza el principi de les transformacions que experimenten els sers vius, des que neixen fins que moren, inclòs el seu renaixement si superaven les proves a la Duat (el més enllà).

Representació 
Kephri sovint era representat com un escarabat navegant per sobre de Nun, les aigües del caos. També era molt comuna la seva representació com un esser humà amb cap d'escarabat.

Referències

Vegeu també 
 Escarabeu

Déus de la mitologia egípcia
Per-Banebdjedet

Mendes (; ) fou una ciutat de l'antic Egipte, a la zona del Delta del Nil, que correspon a l'actual Tell al-Rub (). Els egipcis l'anomenaven Per-Banebdjedet, que literalment significa ‘el Domini del moltó, senyor de Djedet’, perquè el lloc era el centre del culte al moltó Ba, o bé simplement Djedet. El culte principal era el de la deessa-peix Hatmehyt, i fou capital del nomós XVI del Baix Egipte (Kha). Mendes fou la ciutat d'origen (i capital) de la dinastia XXIX d'Egipte.

S'han trobat mastabes de l'Imperi antic, alguns monuments del temps de Ramsès II, Merenptah i Ramsès III, i un temple erigit per Ahmosis (sobre un anterior temple) que fou consagrat als déus Ra, Osiris, Shu i Geb que era format per quatre blocs monolítics dels quals només es conserva un de quasi 8 metres que correspon al deu Shu i està al sud-oest, temple que fou restaurat per Ptolemeu II Filadelf. En relació amb el culte s'ha trobat un cementiri de moltons amb els sarcòfags negres on se'ls enterrava. La ciutat ocupava almenys dos turons, però probablement molts temples i monuments es van traslladar a Pi-Ramsès.

Sota domini romà va perdre la capitalitat del nomós en favor de Tmuis (), que es correspon amb l'actual Tell al-Timai, prop de Tell al-Rub, al nord-oest d'Al-Simbellawein.

Referències 

Baix Egipte
Entitats de població
Menthu

En la mitologia egípcia Menthu era un déu falcó de la guerra, l'avatar del qual era Bakha. També s'anomena Mentu, Month, Montu i Mont. Està coronat amb el disc solar, dues plomes i dos uraeus i va armat amb l'arc i una destral.

Montu era una antiga deïtat, déu considerat local d'Hermontis, ciutat situada al sud de Tebes. Se li associava amb el falcó, tal com als déus Amón i Horus, sent representat amb el cap d'aquest ser.
Més tard, durant l'Imperi Nou, se'l considerava déu de la guerra i era qui brindava protecció al faraó durant les batalles.

El seu culte es va estendre a diverses ciutats: Tebes, Medamud, Tod i Karnak. El seu nom el portaren els faraons de les dinasties XI i XIII, intitulados Mentuhotep: "Montu està satisfet".

Déus de la mitologia egípcia
Mont

Mont o muntanya, elevació natural, acusada i abrupta del terreny
 Mont o Menthu, déu falcó de la guerra en la mitologia egípcia
 Mont (heràldica), moble heràldic (o, segons algunes fonts, una figura) que representa una muntanya
 Toponímia:
 Mont (Alts Pirineus), municipi al departament dels Alts Pirineus (regió d'Occitània, França)
 Mont (Pirineus Atlàntics), municipi al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de Nova Aquitània, França)
 Mont (Saona i Loira), municipi al departament de Saona i Loira (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
 Mont (Vielha e Mijaran), poble del municipi de Vielha e Mijaran, a la Vall d'Aran, dins l'entitat municipal descentralitzada d'Aubèrt e Betlan
 El Mont (Albanyà), cadena de muntanyes del Prepirineu, a l'Alta Garrotxa 
 Lo Mont, o Lo Mont de Marsan, municipi occità d'Aquitània, capital del departament de les Landes (França)
 Mare de Déu del Mont, santuari del municipi d'Albanyà, a l'Alt Empordà
 Veïnat del Mont, veïnat del municipi d'Amer, a la Selva
 Miscel·lània: 
 Mont de pietat, establiment benèfic que fa préstecs amb un interès mòdic
 Mont de Venus, regió púbica de la dona
Sexologia mèdica

La sexologia mèdica és una vessant de la medicina que s'ocupa del diagnòstic i tractament dels trastorns de la sexualitat humana des del punt de vista mèdic, que inclou també les vessants psicològica i social d'aquests. No és una especialitat mèdica reconeguda a Espanya. Hi ha estudis de postgrau, mestratges, universitaris per esdevenir-ne especialista.
Un metge o metgessa amb un mestratge en sexologia és un sexòleg o sexòloga respectivament.
La sexologia actual en general treballa en favor de la salut sexual humana, així com pel coneixement i l'aplicació arreu dels Drets sexuals.

Gran part d'especialitats mèdiques tenen relació amb la sexologia, però la sexologia mèdica treballa sobre el trastorn sexual amb una visió trandisciplinar, qüestió que en facilita l'abordatge, la planificació del tractament i la terapia pròpiament dita. Això no vol dir, però, que no calgui la interconsulta altres especialistes en algun cas concret.

Especialitats de la medicina
Sexologia
Neith

Neith, també escrit Nit, Net o Neit, és una de les primeres deesses del panteó egipci, la primera i principal creadora de l'univers, tot el que conté i la que regeix com funciona, «Jo soc les coses que són, que seran, i que han estat...». És la deïtat patrona de Sais —en egipci antic Zau—, des d'on el seu culte es va centrar en el delta del Nil occidental del nord dEgipte i fou testificada des de la Primera Dinastia.

Neith fou considerada una deessa de la guerra, de la caça i protectora del faraó, i tenia com a símbol dues fletxes creuades sobre un escut; és una deessa molt complexa i els textos antics només indiquen la seva veritable naturalesa. Els antics egipcis varen imposar un secretisme religiós, emprant eufemismes i al·lusions i sovint només utilitzant símbols. Normalment se la representava com una dona que porta la Corona Vermella sobre el cap i amb un arc i una fletxa a les mans o, a vegades, un arpó. De fet, els jeroglífics amb seu nom solen ser seguits de qualificatius que al·ludeixen al tir amb arc, amb el símbol de l'escut que s'interpreta com a dos arcs enfrontats entre si o per d'altres imatges relacionades amb el seu culte.

En alguns mites de la creació trobats a textos a les piràmides, va ser identificada com la mare de Ra i Apep. Quan va ser identificada com a deessa aquàtica, també va ser vista com la mare de Sobek. Aquesta associació amb l'aigua, és a dir, el Nil, va portar que a vegades es considerés l'esposa de Khnum, i es va associar amb la font del riu Nil. Al Nou Regne es va convertir en la deessa creadora, «que va donar a llum a Ra» i a Memphis va ser la protectora del faraó. Quan els libis van envair Egipte, es va convertir en la principal deessa de Sai. Més tard, va ser desplaçada a l'inframon i juntament amb Isis, Nephthys i Selket va esdevenir una de les quatre deesses de la mort.

Com a deessa de la creació i de l'univers, es va dir que teixia cada dia el món amb el seu teler. Una paret interior del temple d'Esna enregistra un relat de la creació en el qual Neith surt de les primeres aigües de la primera terra. Tot el que ella va concebre en el seu cor es posa en marxa, incloent-hi les trenta deïtats: «Deessa única, misteriosa i gran que va ser al principi i va fer que tot vingués a ser... La mare divina de Ra, que brilla a l'horitzó ...»..

L'historiador grec Heròdot (484-425 aC.) va assenyalar que els ciutadans egipcis de Sais a Egipte adoraven Neith i la identificaven amb Atena. El Timeu, un diàleg escrit per Plató, reflecteix també aquesta identificació amb Atena, possiblement com a resultat de la identificació d'ambdues deesses amb la guerra i el teixit. El filòsof neoplatònic grec Proclus (412-485 dC.) va escriure que en el temple de Neith a Sais —ara desaparegut— hi figurava la següent inscripció: «Soc les coses que són, que seran i que han estat [...] El fruit que vaig engendrar fou el sol».

Referències

Bibliografia 
 
 
 
 

Deesses de la mitologia egípcia
Déus de la creació
Déus de la guerra
Baba

Biografies:
 Geyikli Baba, dervix que va estar amb el sultà Orkhan al setge de Brusa.
 Babaiyya o Confraria dels Baba, fou una confraria de dervixos que va provocar un aixecament sota el sultà seljúcida de Rum Kaykhusraw II.
 Baba Ishak (anomenat pels seus seguidors Baba Rasul) fou el cap dels babaiyya.
 Baba Ghirai, kan de Crimea assassinat el 1522.
 Baba Beg, príncep uzbek de Shahrizabz.
 Baba, personatge de la mitologia egípcia.
 Topònims:
 Baba Dagh a la Dobrudja, on hi la tomba del santó Sari Saltik Baba.
 Baba Daghi a Anatòlia.
 Babaeski o Babayi Atik a Tràcia Oriental.
 Baba Burnu, muntanyes a Anatòlia occidental a Mísia.
 Baba Limani, port al peu de les muntanyes Baba Burnu.
 Muntanyes Baba o en persa Koh-i-Baba, sistema muntanyós de l'Afganistan.
 Baba és una paraula que en diverses llengües vol dir pare; els turcs orientals utilitzen la mateixa paraula per designar a l'avi. És un terme honorífic posat davant el nom propi d'homes grans. A Turquia s'utilitza com a forma de dirigir-se a algú.
 Baba Yetu, suahili per Pare Nostre.
Aaru

En la mitologia egípcia, Aaru era el paradís de l'inframón on manava Osiris; les ànimes (Ka) que pels seus pocs pecats pesaven menys que la Ploma de la veritat eren enviades a Aaru per viure-hi en calma durant tota l'eternitat. Aaru era considerat un lloc a l'est (allà on sorgeix el sol) i era descrit com un delta o una sèrie d'illes cobertes de canyes.

Només als esperits els actes passats terrenals dels quals (consciència i moralitat, representats pel cor) pesaven igual que el Maat (l'harmonia còsmica, representada simbòlicament per una ploma), els era permès començar un llarg i perillós viatge a l'Aaru, per gaudir plaentment per tota l'eternitat.

Però la vida nova que comença després d'un judici favorable no és, al principi, millor o més espiritual que la vida en la terra. El just continua sent un caminant en un viatge llarg i difícil per a aconseguir arribar a la felicitat en els fèrtils camps d'Aaru.

En aquest viatge, estava exposat a múltiples perills i, per a evitar-los, l'esperit del difunt depenia de l'energia i coneixements que hagués adquirit en la vida passada, i de les paraules màgiques registrades en el Llibre dels morts.

A més, necessitava l'ajuda proporcionada pels parents i amics que encara vivien a la terra, ja que eren ells els que asseguraven la conservació del seu cadàver perquè pogués tornar i utilitzar-lo com a tomba indestructible, llar i abric de la seva Ka, i necessitava aliment i beguda per a la seva vida, oracions i sacrificis per a la seva salvació, i perseverar en el seu record inscrivint als murs de la tomba, o escrivint en rotllos de papir, capítols del Llibre dels morts, introduïts entre els embenats del seu cos momificat.

Noms alternatius: Yaaru, Iaru, Aalu.

Referències

Vegeu també 
 Jardí de l'Edèn

Mitologia egípcia
Aalto

Alvar Aalto (Kuortane, 1898 - Hèlsinki, 1976), arquitecte finlandès
 Aalto Theater, sala d'òpera i ballet de la ciutat d'Essen (Alemanya)
 Universitat Aalto a Hèlsinki, Finlàndia
Sai

Sai, deïtat egípcia, vegeu Llista de personatges de la mitologia egípcia#S
 Riu Sai, a l'Índia
 SAI o Easy Paint Tool SAI
 SAI, acrònim de sistema d'alimentació ininterrompuda
 Illa de Sai, illa del Nil al Sudan
 Sai (arma), arma blanca d'origen japonès
 Sai (Orne)
Sopdu

En la mitologia egípcia, Sopdu Septu o Sopedu era originalment la calor abrasadora del sol de l'estiu. Els efectes de l'abrasadora del sol va portar moltes cultures antigues a veure com guerrers, i els egipcis no eren diferents a això, amb Sopdu tant ser vist com un déu de la guerra. Sopdu, deriva d'aquesta calor que arriba poc després de l'ortus helíac de l'estrella Sírius i per tant era percebut com la deïficació de Sírius (Sopd és la forma masculina de Sopdet, «t» és el femení determinant). En efecte, s'ha dit que Sopdet va donar a llum a aquesta calor, i així Sopdu va ser vist com el seu fill. Els grecs van fer una conclusió similar: el nom grec Sírius significa essencialment abrasador.

Com que l'ortus helíac es produeix a l'est, i la calor del sol comença allà cada dia, Sopdu es coneix com el Senyor de l'Orient i va tenir el seu major centre de culte al nomos més oriental del Baix Egipte, que va ser nomenat Sepdu, que significa lloc de Sopdu. La combinació de ser un déu de la guerra, i ser associat amb el límit oriental, porten a Sopdu està representat com un guerrer asiàtic, amb una faixa shemset i la destral llarga, i en general es diu per protegir les fronteres d'Egipte. Quan els egipcis van conquistar el Sinaí, també fou erigit en protector de les mines de turquesa, presents en la seva major part al Sinaí.

El seu nom està compost pel jeroglífic d'«afilat», un triangle punxegut, i el sufix plural tercera persona (un Quail), de manera que una traducció literal del seu nom és «els aguts» No obstant això, el glif triangle era en realitat una representació d'un aculi vegetal, que els egipcis es refereix com una dent, de manera que el seu nom podria ser vist com el plural de dent. En conseqüència, els déus guerrers també s'associen amb la mort, es va dir, en els Textos de les Piràmides, per protegir les dents dels morts.

En l'Imperi Mitjà, com un déu guerrer, es va convertir fortament associats amb el faraó, que, juntament amb el seu déu és el cel, condueixen a una associació amb Horus, el déu del cel, que es deia que era patró del faraó. En conseqüència, Sopdu començà sent representat com l'ús de les dues plomes de falcó com un adorn de cap, que representava a Horus, que era vist com un falcó. També va començar a ser identificat com l'abanderat d'Horus - guanyant el glif d'un falcó en un estàndard en el seu nom. En aquest moment, el sufix plural del seu nom, anteriorment un jeroglífic d'una guatlla, es va demostrar amb l'abreviatura hieràtica - un remolí, que sovint condueix a errors d'interpretació de la norma que representen la guatlla, que sembla haver desaparegut d'una altra manera. Amb el temps, l'associació amb Horus portar a la seva identitat a poc a poc a la fusió d'Horus, i en el Nou Regne, va ser coneguda com a Har-Septu, un aspecte d'Horus més que un individu.

Referències 

Déus de la mitologia egípcia
Guerra
Sol
Sesmu

Sesmu (també Schesmu i Shezmu) és una deïtat egípcia antiga amb un caràcter contradictori. Va ser venerada des del primer període del Vell Regne.

Descripció 
Sesmu poques vegades es representava, però quan era ell apareixia com un home amb un cap de lleó que sostenia un ganivet de carnisser. En èpoques posteriors va aparèixer com un lleó. Si només s’esmentés el seu nom, sovint apareixia amb el determinant d’una premsa d’oli i, de vegades, només es representava l’oli.

Adoració 
Sesmu era un déu amb una personalitat contradictòria. Per una banda, era senyor del perfum, fabricant de tots els olis preciosos, senyor de la premsa d’oli, senyor dels ungüents i senyor del vi. Era una deïtat de celebració, com la deessa Meret. Els textos del Vell Regne esmenten una festa especial celebrada per Sesmu: els homes joves premien el raïm amb els peus i després ballaven i cantaven per Sesmu.

D’altra banda, Sesmu era molt reivindicatiu i sanguinari. També va ser senyor de la sang, gran assassí dels déus i qui desmembra els cossos. A Old Kingdom Pyramid Texts, diverses oracions demanen a Sesmu que desmembri i cuini certes deïtats en un intent de donar menjar a un rei mort. El rei difunt necessitava els poders divins per sobreviure al perillós viatge cap a les estrelles.

No obstant això, la interpretació continua oberta si es vol prendre la paraula "sang" literalment, ja que els antics egipcis van oferir simbòlicament el vi negre com a "sang dels déus" a diverses deïtats. Aquesta associació es va basar simplement en el color vermell fosc del vi, circumstància que va conduir a connexions de Sesmu amb altres deïtats que podrien aparèixer amb colors vermells. Alguns exemples inclouen divinitats com Ra, Horus i Kherty. El caràcter violent de Sesmu el va convertir en un protector entre els companys de la barca nocturna de Ra. Sesmu va protegir Ra amenaçant els dimonis i barallant-se amb ells. Als textos de les piràmides, fa coses similars.

Sembla que a partir de l'Regne Nou, atributs negatius de Sesmu, va quedar eclipsat gradualment pels positius, encara que en papirs de la Dinastia XXI d'Egipte hi havia ple de caps humans en lloc de raïm (una representació que era comú abans, en Textos del taüt del regne). Després, al sarcòfag de la 26a Dinastia de la Divina adoratriu d'Amon Ankhnesneferibre, Sesmu és registrat com un bon fabricant d'oli per al déu Ra. I fins i tot més tard, durant el període grecoromà, la fabricació dels millors olis i perfums per als déus es va convertir en el paper principal de Sesmu.

Culte 
El principal centre de culte de Sesmu es trobava al Fayum. Més tard, hi va haver altres santuaris erigits a Edfu i Denderah.

Referències 

Déus de la mitologia egípcia
Ka

En la mitologia egípcia, el Ka era una de les cinc parts de l'ànima humana juntament amb el Ba, l'Ib, el Ren i el Sheut, els quals amb l'Akh, constituïen els elements de l'esperit humà.

  

El Ka és la "força vital", un component de l'esperit humà, un tros del principi universal de la vida, segons la mitologia egipcia. El Ka dels infants fou creat per Mesenet.

El Ka dels morts pesava més o menys dependent dels seus pecats; si l'ànima pesava més que la ploma de la veritat, utilitzada per Osiris, el mort era condemnat a ser devorat per Ammit; si pesava menys, era enviat a l'Aaru.

Vegeu també 
 Ésser humà (antic Egipte).
 Horus-Ka, faraó..
 Estàtua de Ka.

Mitologia egípcia
Mut

Antic Egipte:
 Mut (deessa egípcia), dona d'Amon i mare de Khonsu, vegeu llista de personatges de la mitologia egípcia#M
 Amon-Mut-Khonsu, triada tebana de deus: Amon, Mut i Khons
 Toponímia:
 Mut (Turquia)
 Son Mut Vell, possessió del terme de Llucmajor, Mallorca 
 Temple de Mut, temple de l'Antic Egipte a Karnak (avui a Luxor).
 Zoologia:
 Ànec mut (Cairina moschata), espècie pròpia de l'Amèrica tropical distribuïda des del sud de Mèxic fins a l'est del Perú i el nord de l'Uruguai
 Ànec mut del Penedès anàtid de l'espècie Cairina moschata que criat en les condicions reglamentades gaudeix de la Denominació Comarcal de Producte de Qualitat 
 Cigne mut (Cygnus olor), ocell de la família dels anàtids 
 Biografies:
 Mut-Ashkur, rei d'Assíria, fill i successor d'Ishme-Dagan I segons la llista reial assíria.
 Antoni Mut Calafell (Palma, 1928), historiador i arxiver mallorquí.
 Antoni Mut Tomàs (Llucmajor, ~1421-1484), polític mallorquí.
 Maties Mut Romaguera (Llucmajor, 1639 - Palma, 1724), cronista mallorquí.
 Andreu Vidal Mut, (Llucmajor, 1859-1932), glosador mallorquí.
 Gaspar Oliver Mut (Llucmajor, 1952), és un empresari i polític conservador mallorquí 
 Miscel·Lània:
 Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries, grup de folklore de les Terres de l'Ebre, creat l'any 1992.
 Mapa mut, mapa amb finalitats didàctiques on manquen els noms dels països o accidents, la llegenda explicativa zona o bé títols explicatius
 Vi mut, vi blanc o negre en el que la fermentació s'ha aturat amb l'addició d'alcohol vínic, d'aiguardent o de most 
 Cinema mut, tipus de cinema que no té so pregravat i sincronitzat, especialment pel que fa als diàlegs parlats
 Mudesa, incapacitat de parlar
Khensu

Khensu (La pota del davant) fou el nom del nomós II del Baix Egipte.

La capital fou Khem (en grec Letòpolis, avui Awsim), que ja existia durant l'Imperi antic, encara que gairebé no hi ha restes d'aquest període, El territori del nomós s'estenia entre Gizeh, al sud, i un punt indeterminat en direcció nord-oest, seguit el marge esquerre del riu i del braç occidental del delta. A la capital hi havia una grans sacerdots esmentats ja a l'Imperi antic i que encara existien sota els Ptolemeus, i que eren els dignataris principals del nomós (i eren la personalitat religiosa principal del regne després dels grans sacerdots de Ptah a Memfis). La situació de la capital era a uns 15 km al nord-oest del Caire, i en relació al territori del nomós es pot considerar situada a la part sud.

Els déus principals foren Horus, Kherty ("el que estima") i Horus Khentykhem (Horus el Vell, patró dels cecs). Horus i Khentykhem tenien temples dedicats a la capital.

 Per el déu Khensu o Chons, vegeu Chons

Nomós d'Egipte
Seth

En la mitologia egípcia, Seth (també anomenat Set, Setekh, Setesh, Seti, Sutekh, Setech o Sutech) era un déu de la gran Ennéade de l'Heliòpolis. Era el déu de la violència i del desordre.

Fill de Geb i de Nut, germà i assassí d'Osiris, era una divinitat guerrera particularment temuda. Déu del desert i dels animals feréstecs, amo de la tempesta que mutila regularment la Lluna. Antagonista d'Osiris, fou finalment vençut per Horus, fill d'aquest. Ra l'adoptà i esdevingué el seu defensor contra les forces de les tenebres que continuen sent l'herència d'Apophis.

Culte 
Durant el període tinita, va ser objecte de veneració oficial, i fou un déu tan important com Horus en el regnat de Khasekhemui. En el període de dominació dels hikses (dinastia XV), era un déu nacional i hom l'identificava amb Baal i la ciutat d'Avaris. Va ser considerat abominable durant la dinastia XVII i part de la XVIII, com a reacció a l'enemic Hicsos. Els Rames rehabilitaren el déu, temporalment, ja que eren originaris de la zona de culte a Seth, i s'associà amb els assumptes militars durant la dinastia XIX. Durant el primer mil·lenni aC, tornà a ser el cruel assassí del déu Osiris.

Com a déu major, Seth era protector de l'Alt Egipte, on era venerat, principalment a Nubth (Ombos; Kom Ombo), però mai va gaudir de culte pel poble egipci, llevat d'algunes èpoques de les primeres dinasties. Va tenir santuaris a Avaris, Abidos i Pi-Ramsès.

Un dels seus seguidors va ser el governant hikse, Apepi, el qual va prendre Sutej (Seth) com a únic senyor, sense servir cap altre déu que hi hagués al país, i va construir un temple en el seu honor al costat del seu palau, a Avaris.

Referències

Vegeu també 
 Mite d'Osiris
 Faraons
 Història de l'antic Egipte
 Isfet

Enllaços externs 

 Temple de Set

Déus de la mitologia egípcia
Déus del tro
Set

Set (nomós), nomós de l'Alt Egipte.
 Riu de Set, riu català, afluent del Segre.
 Nombre set.
 7, any
 Set o Seth, déu egipci.
 Set, unitat del joc en alguns esports com el tennis o el voleibol, vegeu Competició_esportiva#Partits_a_dos
 Set (fisiologia)
 Biografies:
 Set (Gènesi), personatge del Gènesi.
 Simeó Set, escriptor romà d'Orient del s. XI.
Seti

Seti o Seth, déu de la mitologia egípcia
 Seti (pare de Ramsès I), militar egipci de finals de la Dinastia XVIII (segle XIV aC) 
 Seti I, segon faraó de la dinastia XIX 
 Seti II, cinquè faraó de la dinastia XIX 
 SETI, conjunt de programes que exploren el firmament amb l'esperança de trobar senyals de transmissions extraterrestres
Apepi

Apepi I fou un faraó de la dinastia XV esmentat per Manetó com Aphophis o Apofis. El seu nom de tron (nesut biti) fou Auserre (Gran i poderós com Ra).

Es considera que era un governant ben preparat i oposat a la guerra a la que es va veure empès. No era de la família de l'anterior faraó el que podria indicar un canvi d'orientació d'una política ofensiva a una defensiva. En una carta al rei Tao II de Tebes li diu que no pot dormir pel soroll d'un hipopòtam a Tebes (a 800 km) el que lògicament ha de tenir algun significat diferent de la literalitat.

Després d'això Tao li va fer la guerra i va esdevenir independent.

Com que el seu nom apareix sota dues formes alguns erudits pensen que podria haver-hi dos Apepis (I i II) però és possible també que la forma del nom hagués canviat durant el regnat.

És esmentat a dos papirs amb unes llistes de reis fetes per sacerdots de Memfis, i a peces d'arquitectura que porten el nom de les seves germanes (Tani i Tsharydjet) i la seva filla (Harta o Harit).

Manetó diu que va regnar 36 anys, però els historiadors l'augmenten fins a uns 42 (vers 1600-1560 aC)

Faraons de la dinastia XV
Apofis

Apofis (mitologia) serp de la mitologia egípcia, 
 Apofis I nom grec del faraó Apepi
 Apofis II
Thot

En la mitologia egípcia, Thot és el déu de la saviesa, representat com un ibis o un babuí. Segons la mitologia és l'inventor del calendari de 365 dies, de l'escriptura jeroglífica i del llenguatge. Encarnació de la intel·ligència i de la paraula, coneix les fórmules màgiques a les quals no s'hi poden resistir els déus. Era el patró dels escribes. Era fill o bé de Ra o de Seth. Era un company d'Astennu qui a voltes era el mateix Thoth. La seva esposa (o filla, segons versions) era Seshat.

Thot era la deïtat encarregada dels llibres sagrats en la casa de la vida. Aquests llibres contenien els coneixement científics dels egipcis. Entre ells es deia que hi havia el Llibre de Thot, quaranta dos rotlles de papir que, suposadament, havien estat dictats pel mateix Thot i cobrien un ampli rang de temes com astronomia, himnes a Thot, tractats de filosofia i medicina barrejats amb detalls de tradicions religioses i pràctiques cerimonials, entre d'altres. Es coneix de l'existència d'aquest conjunt de papirs per les referències a molts altres papirs però mai s'ha trobat i es creu que es va cremar en el incendi de la biblioteca d'Alexandria.

Era conegut com un mediador raonable. Donà suport a Horus enfront de Seth i va fer de mitjancer entre Tefnut i Ra. En la Duat, l'inframón, ajudava Osiris a jutjar les ànimes en la mort. També convencé Hathor (en altres versions: Tefnut) de retornar a Egipte, d'on havia fugit, després de posar-se d'acord amb Ra (en altres versions: Shu)

Sovint és identificat amb el déu grec Hermes.

Durant l'últim període de la història d'Egipte el culte a Thoth va anar guanyant relleu i milers d'ibis foren momificats i enterrats en el seu honor.

Se'l representava amb un cap d'Ibis (amb un bec que sembla la lluna creixent).

Noms alternatius: Thoth, Djeheuty, Tehuti, Tahuti, Zehuti

El naixement de l'any de 365 dies 
Originàriament l'any tenia només 360 dies però això va canviar quan Atum va descobrir una passió il·lícita entre els seus dos nets, Nut (Cel) i Geb (Terra) la unió dels quals va privar el món de la seva atmosfera.

Nut i Geb estaven entrellaçats tan a prop que al món no quedava lloc entre ells per res més. Això va fer enfadar molt Atum qui va ordenar al pare d'ells, Shu, déu de l'aire, que els separés. Shu ho va fer posant-se dret sobre Geb i aixecant a Nut per sobre del seu cap de tal manera que mai es toquessin però Nut ja estava embarassada.

Encara més enfadat Atum va posar una maledicció sobre Nut: podia donar a llum però no podia fer-ho en els 360 dies que durava l'any. Thoth, déu de la saviesa, qui estimava molt a Nut, va decidir ajudar-la reptant als altres déus a un joc d'apostes en que l'aposta era temps. Així Toth va guanyar 5 dies i els va afegir a l'any existent, donant temps per que Nut donés a llum als seus cinc fills Osiris, Horus, Seth, Isis i Neftis.

Referències

Vegeu també 
 Judici d'Osiris

Déus de la mitologia egípcia
Creadors de sistemes d'escriptura
Mór Jókai

també conegut com a Mauritius, Maurus o Maurici Jókai, fou un un noble, escriptor, novel·lista, dramaturg i revolucionari hongarès. Va escriure més de 300 obres en diversos gèneres, tot i que la seva fama va arribar arran dels seus romanços històrics. Entre d'altres destaquen: A Sárga Rózsa, Aranyember i Janicsárok végnapjai. Mór Jókai, va ser un participant actiu i una personalitat destacada en l'esclat de la revolució liberal hongaresa de 1848 a Pest, fins i tot va arribar a ser membre del parlament d'Hongria.

Les novel·les romàntiques de Jókai es van fer molt populars entre l'elit de l'Anglaterra de l'època victoriana; sovint se'l va comparar amb Dickens a la premsa britànica del segle XIX. Un dels seus fans i admiradors més famosos va ser la mateixa reina Victòria.

Hongria va emetre tres segells en el seu honor, tots l'1 de febrer de 1925.

Referències 

Escriptors hongaresos del segle XIX
Nobles d'Hongria
Persones de Komárno
Morts a Budapest
Escriptors eslovacs
Tríada de Tebes

La tríada de Tebes o tríada tebana és un conjunt compost per una família de tres déus de la mitologia egípcia adorats a l'antiga ciutat de Tebes. Les tres divinitats són: Amon (l'ocult), Mut (la mare), esposa d'Amon, i llur fill Khonsu (el viatger).

Història 
Una característica del panteó egipci era el costum d'agrupar els déus en tríades: normalment una parella amb un fill; a Heliòpolis per exemple hi hagué el culte a Isis, Osiris i el seu fill Horus; la creació començà amb el déu del sol, els seus fills el déu de l'aire Shu i la seva dona la reina de la humitat Tefnut. Els fills de Shu i Tefnut eren Geb, déu de la terra, i la seva dona Nut. Els seus fills Osiris i Isis eren els pares d'Horus.

A la regió de Tebes, la tríada era la d'Amon, la seva dona Mut i el seu fill Khonsu.

El culte d'Amon arribà a una gran importància amb l'expulsió dels hikses, a finals de la dinastia XVII pels prínceps provinents originàriament d'Uaset (Tebes). Per això la ciutat de Tebes i el déu Amon van quedar lligats.

Tant la dinastia XVIII com la dinastia XXV de l'Imperi Nou d'Egipte afavoriren aquesta tríada. Aquests déus foren els principals objectes de culte de Karnak, tot i que hi hagué altres temples i santuaris dedicats a ells a tot Egipte, com el de Deir el-Hagar, proper a l'oasi de Dakhla.Amenofis I, el faraó que feu construir Karnak, es representava sovint entre aquests déus.

Referències

Enllaços externs 
 The Theban Triad: Amen, Mut and Khons. 

Mitologia egípcia
Satis

En la mitologia egípcia, Satis (o Sati) és una deessa associada al Nil i les seves cataractes. És filla de Ra, el sol.

El seu nom, que prové de setji (sembrar, estendre) i significa «La que s'escampa», i la confirma en la funció de qui escampa les aigües que el seu marit, Khnum, va fer fluir.

Presentació 
Si Satis és especialment representada antropomòrfica, sembla que, molt antigament, era venerada en forma d'antílop o d'un búbal, del qual la seva corona Hedjet proveïda de dues banyes és la reminiscència. Així mateix, l'antílop està dedicat a ella, així com el voltor, amb el qual de vegades s'adorna. Els seus atributs personals són, a més del Ceptre uas i el signe ankh, i fletxes, com Neith. Aquesta última, amb qui comparteix la seva personalitat més aviat viril, atlètica i independent, es pot considerar la seva contrapart del nord.

Origen geogràfic i llocs de culte 
Satis és innegablement originària de la cataracta del Nil, a nivell d'Elefantina o Sehel, on es van situar els seus primers llocs de culte; generalment es considera el guardià de totes les cataractes.

Els seus llocs de veneració són múltiples, i situats principalment al Sud: a Elefantina, la seva ciutat tutelar per descomptat, on forma una tríada amb Khnum, la seva consort —espòs durant el període tardà— i la seva filla Anuket, a Núbia (Semna, Buhen, Koumna, Gebel Docha, etc.) on es troba venerat en companyia d'Amon, Menthu o Horus des de la XXV dinastia fins a l'època romana, i al Faium, on s'amagaven les fonts mítiques del Nil Nord, assimilat a Ouadjet i per tant portador de la corona vermella Decheret.

Va ser prop dels seus temples on se celebraven les festes religioses vinculades a la riuada del Nil.

Funcions 
Satis, «El que dóna l'aigua dolça que ve d'Elefantina» i «La mestressa de la primera cataracta» és una de les deesses més importants del cicle d'inundació i pujada, responsable del seu desencadenant o de la seva distribució. Sense ser un símbol de fertilitat, va aportar fertilitat i prosperitat, fet que l'apropava a Sothis. Tanmateix, els antics egipcis eren molt conscients que la inundació s'originava al cor d'Àfrica, i Satis era adorat com «Mestra del Gran Sud», «Mestre de Núbia» o «Mestra de Punt», i protegia les mercaderies i les caravanes procedents d'aquestes llunyanes terres.

A més, la seva associació amb l'aigua fa de Satis una deessa de la purificació, invocada a favor del difunt. Les seves funcions també es van estendre com a deessa protectora del país, establerta al límit sud d'Egipte, lloc de molts conflictes («Guardiana de la frontera sud d'Egipte» i, com la riuada tumultuosa que submergeix i s'apodera del país, «La que va conquerir Egipte»), fins a la deessa guerrera i protectora de la reialesa («La que llança les seves fletxes als seus enemics»), probablement per la seva proximitat a altres deesses de les inundacions de les aventures nubianes, com Sekhmet. Començant al Nou Regne, Satis porta així la mateixa atracció que l'Ureu, la de L'ull de Ra que destrueix els enemics del sol i del faraó.

Referències

Bibliografia 
 .
 .

Déus de la mitologia egípcia
Sati

Sati (deessa): Deessa de la mitologia hindú
 Sati (hinduisme), un ritual funerari hinduista
 Sati, divinitat de l'antic Egipte
 Sati Grupo Textil, empresa catalana del sector tèxtil.
Ptah

En la mitologia egípcia Ptah ("creador") és un déu creador i deïtat patrona de Memfis, així com dels artesans. A diferència de Sokar, un altre déu dels artesans, Ptah estava associat amb alguns artesans basats en la pedra. Apis era el seu oracle.

Estava casat amb Sekhmet o (més estranyament) Bastet. La seva descendència inclou Nefertem, Mihos, Imhotep i Maahes. En alguns mites fou el creador de Ra.

En l'art se'l representava com un home momificat sostenint un ceptre amb les seves mans que estava guarnit amb un ankh, was i djed (símbols de la vida, poder i estabilitat, respectivament).

En ser Ptah un dels déus creadors més antics de l'antic Egipte, els seus temples es trobaven per tot Egipte. Tardanament, entre el 712 i el 332 aC, fou combinat amb Seker i Osiris per crear Ptah-Seker-Osiris un déu de la mort. Com a Tanen, Ptah era conegut com un déu de les ànimes i l'inframon.

Noms alternatius: Ta-tenen, Tanen, Tathenen.

Referències 

Déus de la mitologia egípcia
Apis

Apis (gènere), gènere d'himenòpters de la família dels àpids que inclou les abelles productores de mel 
 Apis (déu), déu solar, de la fertilitat, i posteriorment funerari del panteó egipci.
 Apis (rei), rei mitològic d'Argos, fill de Foroneu i de Telèdice
 Apis (marca), empresa alimentària espanyola
 Dragutin Dimitrijević, conegut com a Apis, militar serbi que va preparar l'assassinat de Sarajevo.
Amaunet

En la mitologia egípcia Amaunet era una mare i deessa de la fertilitat i representant del vent del nord. Junt amb el seu marit, Amun, era part de l'Ogdoad. Segons altres versions, és la part femenina d'un déu androgin, format doncs per Amun-Amaunet. Era una deessa de l'inframon que vivia en un arbre al mig d'un desert, on donava la benvinguda a les noves ànimes mortes. El nom també es feia servir per referir-se al mateix inframón.

Se la representa com una dona amb ales i una serp al cap. Es deia que era l'encarregada de donar el coneixement secret al nou faraó, un coneixement que bufava a la seva orella i que variava segons les generacions.

Noms alternatius: Amentet, Amenti Amonet, Amaunet, Amentit, Imentet i Imentit, Ament.

Deesses de la mitologia egípcia
Nu

Nu o nuesa, estat d'una persona que no es cobreix la superfície del cos amb roba o amb altres induments
 Nu (art), representació artística del cos humà nu
 Nu o ni (lletra grega), (ν)
 Nu (mitologia) un dels déus egipcis
 Nu metal, subgènere musical influït pel grunge, el metal alternatiu, el funk, el rap i alguns subgèneres del heavy metal 
 Nu Jazz, estil musical que entremescla harmonies o instrumentacions jazz, funk, provinents de la música electrònica i de la improvisació lliure
 Nu (Renoir)
Atum

Atum és un dels principals déus creadors. Anomenat "El que existeix per si mateix", era un Déu solar de la mitologia egípcia venerat especialment durant l'Imperi antic.

 Nom egipci: Itemu.
 Nom grec: Atum.
 També conegut com a Atem o Tem.

Iconografia 
Va ser representat com a home, portant la doble corona, o com a home vell barbut. Com a Déu solar, amb cap de moltó, amb cap de mangosta, o com a Bennu (el fènix). És el primer Déu representat amb cos humà, ja que abans totes les deïtats dels antics egipcis tenien forma d'animals.

Mitologia 

Atum és el déu que, segons la cosmogonia heliopolitana, va sorgir de l'"oceà primigeni", Nun, creant-se a si mateix (mitjançant autofelació, saliva, llàgrimes, sudoració o altres mètodes). Mitjançant la seva consciència, Ra, creà els altres déus: Shu i Tefnut (aire i humitat), qui al seu torn són pares de Geb i Nut (la terra i el cel), pares dels Déus: Osiris, Isis, Neftis, Seth i Horus el Vell. Atum, segons la teologia memfita, va ser concebut a partir del cor de Ptah.
Els seus primers descendents configuren l'ennèada heliopolitana. Va crear els seus fills, els déus Shu i Tefnut, de la seva saliva o mitjançant masturbació. A Heracleòpolis, la seva mà era el principi femení, personificat en Nebethetepet, la "Senyora de la satisfacció". Segons altres mites més tardans, va tenir relacions amb la seva ombra, o amb la dea Ausaas.

Epítets 
Va ser denominat "El perfecte", com a Déu creador "El que existeix per si mateix" i "Ehjnl, de la fi de l'Univers".

Sincretisme 
Se'l va associar amb Ra, amb el nom d'Atum-Ra i Atum-Ra-Horakti, amb Ptah i, a vegades, amb Osiris. Va ser identificat amb Amon, com a Amon-Ra, durant l'Imperi nou.

Culte 
El seu principal lloc de culte va ser a Heliòpolis, també va ser venerat a Pithom, Meidum, Letòpolis, Edfú, Heracleòpolis, i a l'oasi de Kharga durant el Període Tardà.

Vegeu també 
 Llista de personatges de la mitologia egípcia.
 Mites de la creació de l'Antic Egipte.

Referències

Bibliografia complementària 
 Myśliwiec, Karol (1978). Studien zum Gott Atum. Vol I, Die heiligen Tiere des Atum. Gerstenberg. . 
 Myśliwiec, Karol (1979). Studien zum Gott Atum. Vol. II, Name, Epitheta, Ikonographie. Gerstenberg. .

Enllaços externs 
 Elisa Castel: Gran Diccionario de Mitología Egipcia .
 Atum, Lord of the Two Lands, Lord of Heliopolis. 
 Atum. Enciclopèdia Britànica .
 Atum a l'Univers Marvel. 

Déus de la mitologia egípcia
Déus del Sol
Kebechsenef

Kebechsenef —també es pot trobar transcrit con Kebehsenuf, Qebshenuf o Qebehsenuf, i significa «el que reanima als seus germans»— és una antiga deïtat egípcia, fill dHorus en la mitologia egípcia, déu de protecció i d'Occident. En la preparació de les mòmies, el seu vas canopi era l'utilitzat per als intestins; tenia forma de mòmia amb cap de falcó i es deia que estava protegit alhora per la deessa Serket.

Vegeu també 
 Quatre fills d'Horus

Referències 

Déus de la mitologia egípcia
Bat

Esport:
 bat de beisbol 
 bat de criquet
 Informàtica:
 Autoexec.bat, arxiu usat en MS-DOS i en sistemes operatius basats en MS-DOS com ara Windows 3.x, Windows 95 i Windows 98
 Bat o Batch, arxiu de processament per lots.
 Mitologia egípcia¨:
 Bat és la deessa de la fertilitat i les vaques. Estava fortament associada amb Hathor i Nephthys.
 Miscel·lània:
 Bat mitsvà, celebració jueva
 Bat Yam, ciutat d'Israel a la costa mediterrània just al sud de Tel Aviv.
 Bat Ye'or, pseudònim de l'escriptora jueva Giselle Littman.
 Bat Motor Manufacturing Co., fabricant de motocicletes anglès
 The Bat, pel·lícula muda estatunidenca dirigida per Roland West el 1926.
 Zazpiak Bat, èuscar lema per referir-se a la unitat dels set territoris.
Bata

Bata (Guinea Equatorial) ciutat de Guinea Equatorial.
 Bata (indumentària), peça de roba.
 Bata Bat (mitologia), deessa egípcia.
 Bata sobrenom d'Agustín Sauto Arana, futbolista de l'Athletic Club.
 Bata (llengua), inclosa al grup de llengües txadianes.
Olimp (desambiguació)

Geografia:
 L'Olimp, la muntanya més alta de Grècia, que segons la mitologia grega era la residència dels déus.
 L'Olimp, la muntanya més alta de Xipre, al massís de Tróodos.
 Geografia històrica. Nom de diverses muntanyes del món antic:
 L'Olimp de Cilícia, muntanya de situació incerta que podria correspondre a l'Olimp de Lícia.
 L'Olimp de Galàcia, continuació de l'Olimp misi, formava la frontera amb Bitínia.
 L'Olimp de Lícia, pic volcànic vora el qual hi havia la ciutat també anomenada Olimp.
 L'Olimp de Mísia, muntanya de l'Àsia Menor coneguda avui en turc com a Uludağ.
 Mitologia:
 L'Olimp, lloc de residència dels déus grecs, al cim de la muntanya homònima.
Olimp fou un sàtir considerat el creador de la música.
 Biografies:
Olimp, metge grec de Cleòpatra
Olimp, nom de musics grecs. Suides esmenta fins a tres musics amb aquest nom, dels quals els dos primers són mítics i el darrer històric. Plutarc només en reconeix dos, un mític i un històric i es pensa que el tercer músic esmentat per Suides és un error. Tots els musics estaven connectats amb la música originada a Frígia:
  Olimp el Vell, mític músic grec
  Olimp de Frígia, músic històric grec 
  Olimp, escultor grec

Vegeu també 
 Olympus Mons, muntanya de Mart.
Serket

En la mitologia egípcia, Serket ("aquella que fa que la gola respiri") era una deessa dels escorpins, patró dels faraons, de les ànimes mortes i dels pots canòpics. Protegia la gent de les mossegades i fiblades verinoses dels animals, incloent-hi les serps i els escorpins. També guaria a les persones de les ferides enverinades.

Noms alternatius: Hetyt Serket, Selket, Selkis, Selchis

Serket també fou un rei del Baix Egipte des d'aproximadament 3150 fins al 3125 aC.

Deesses de la mitologia egípcia
Sia

Mitologia: Sia és un personatge de la mitologia egípcia, personifiació de l'intel·lecte.
 Biografies
 Sia Kate Isobelle Furler més coneguda simplement com Sia és una cantant australiana.
 Sia Figiel és una escriptora de Samoa.
 Geografia
 Sia La és un pas de muntanya al Ladakh.
 Sia Kangri és un cim de la serralada Baltoro Muztagh al Ladakh.
Ba

Química: Ba acrònim del Bari (element).
 Antic Egipte: Ba, nom d'Horus del Faraó Teti.
 Geografia: Ba (Fiyi), localitat de l'illa de Viti Levu.
 Mitologia egípcia: Ba (mitologia), cos espiritual després de la mort.
 Numismàtica : BA (numismàtica), símbol que apareix en determinades monedes batudes a Barcelona.
 Lingüística: Bā, lletra de l'alfabet àrab.
 Biografies: Mariama Bâ (? - Dakar), novel·lista, professora i feminista africana.
 Ferrocarril: Bloqueig automàtic, sistema de bloqueig de control ferroviari
Nabla

Operador nabla, operador diferencial vectorial representat amb el símbol nabla ∇.
 Símbol nabla, símbol que s'escriu com a ∇.
Mitologia efik

Aquest article tracta sobre la mitologia dels efik un grup ètnic africà localitzat a Nigèria i el Camerun.

Abassi és el déu creador. La seva muller és Atai, qui el va convèncer de permetre a dos humans (els seus fills, un home i una dona) a instal·lar-se a la terra, però prohibint-los de reproduir-se o treballar i van tornar al paradís on Abassi feia sonar la campaneta del sopar.

L'objectiu de les normes era que l'home no pogués igualar el déu (treballant podia obtenir coneixement o adpatació al món i amb la reproducció també es tornava creador). La transgressió de la norma va provocar l'allunyament dels déus de les seves criatures. Atai va enviar un càstig per tractar d'impedir que hi hagués cada cop més homes que anessin creant i progressant, per això els va enviar la mort i la guerra (el càstig és similar al d'altres cultures).

Principals influències 
El Reverend Hope Masterton Waddell es va establir entre els efik el 10 d'abril de 1846. Els efik demanaren expressament l'evangelització del seu poble en escrits i cartes datades de l'1 de desembre de 1842 i 4 de desembre de 1842 dels reis Eyo Honesty II i Eyamba V. Mary Mitchell Slessor va anar a Calabar en 1876. L'Atai referida com a esposa d'Abassi era el tercer Edidem del poble efik. Era el rei que va portar al poble efik del país d'Aros al país d'Uruan.

Referències

Bibliografia 
 Patricia Ann Lynch, Jeremy Roberts, African Mythology A to Z, Infobase Publishing, 2010 

Efik
Abassi

Abassi és el deu creador i líder del panteó de la mitologia efik. Al principi limità la reproducció humana, per tal que no usurpessin el seu lloc, però quan els homes i les dones van desobeir-lo, els castigà amb la mort, de manera que si bé eren capaços de tenir els fills que volguessin, aquests moririen tard o d'hora, complint-se el pla original de la divinitat. Des de llavors Abassi viu feliç al sol amb la seva dona.

Referències 

Déus
Odinani

Els ibo són gent del districte Calabar de Nigèria. En la seva antiga religió el déu suprem s'anomena Chuku ("gran esperit"); el qual va crear el món i tot allò de bo que conté, i és especialment associat amb la pluja, els arbres i les altres plantes. També és una deïtat solar. Ala és ocasionalment considerada la seva muller o la seva filla.

Un cop Chuku va enviar un gos a la humanitat per dir-los que els cadàvers s'havien de cobrir amb cendres i posats a terra retornarien a la vida. El gos estava cansat i Chuku va decidir d'enviar una ovella en lloc seu; l'ovella va oblidar el missatge pel camí i va explicar que el que havien de fer era enterrar els cossos dels morts. Finalment el gos arribà però ningú no va creure la seva correcció i la mort es va instal·lar a la terra.

Ala, filla o muller de Chuku, és una de les divinitats més importants. És la deessa tant de la fertilitat com de la mort, manant sobre l'inici i el final de la vida.

Altres deïtats són Aha Njoku, una deessa de les grangeres.

Mitologia africana
Grups humans