Llengües eslaves

Les llengües eslaves són les llengües dels eslaus, i són una branca de la família indoeuropea. Es parlen a l'est i centre d'Europa, als Balcans i en parts del nord d'Àsia. Els diferents idiomes eslaus van començar a separar-se de l'eslau antic (eslavònic o paleoeslau) cap al . Comparteixen una sèrie de trets comuns, com ara:
 morfologia de fusió o sintètica
 declinacions (la majoria amb set casos)
 abundància de consonants, especialment de sibilants
 palatalització de moltes combinacions de sons
 abundància d'aplecs consonàntics
 ordre de les paraules lliure

Llengües eslaves:
 Llengües eslaves orientals
 Bielorús
 Rus
 Ucraïnès
 Rutè

 Llengües eslaves meridionals
 Búlgar
 Macedònic
 Eslovè
 Croat
 Serbi
 Bosnià

 Llengües eslaves occidentals
 Txec
 Moravià
 Eslovac
 Caixubi
 Polonès
 Silesià
 Sòrab

Classificació

Classificació interna 

Les llengües oficialment reconegudes, classificades d'acord amb criteris essencialment geogràfics, són:

Llengües G i llengües H 
Una altra manera de classificació menys emprada en ambients especialitzats és la divisió entre llengües G i llengües H, depenent de la isoglossa associada a l'evolució del fonema /*g/ de l'eslau comú, per exemple, del mot eslavoantic gora (muntanya) que dona com a resultat en les llengües modernes gora o hora, així doncs:

La majoria de les llengües eslaves, a més a més, estan molt dialectalitzades, per això de vegades pot resultar difícil, en menor mesura (per al rus) i en major mesura (per a l'eslovè), la comunicació entre dos dialectes diferents. A causa d'aquesta característica, en algunes parts de l'oest d'Eslovènia els seus parlants empren un dialecte H.

Dos nadius de diferents llengües eslaves poden entendre's amb facilitat si parlen dues llengües de la mateixa família, per exemple, un txec i un eslovac, o un txec i un polonès; i amb un cert grau de dificultat si llurs llengües pertanyen a dues branques diferents, per exemple un rus i un txec o un eslovac i un serbi; se'n troba el major grau de dificultat comunicativa entre el rus i l'eslovè. El polonès i les llengües de la família oriental (bielorús, rus i ucraïnès) també són mútuament intel·ligibles, i el bielorús i l'ucraïnès són a mig camí entre el rus i el polonès.

Característiques comunes

Fonologia 
En la fonologia d'aquestes llengües un tret notable és l'oposició entre consonants no palatalitzades i palatalitzades.

Morfologia 
Les llengües eslaves retenen gran part de les característiques indoeuropees antigues. Els noms tenen flexió i canvien de forma d'acord amb el gènere, el nombre i el cas. Els substantius, adjectius i pronoms distingeixen entre tres gèneres (masculí, femení i neutre), tres nombres (singular, plural i dual) i fins a set casos (nominatiu, acusatiu, genitiu, datiu, instrumental, locatiu i vocatiu). El verb està marcat per la persona, el nombre, el mode, l'aspecte i el temps, i de vegades també el gènere (això és una innovació respecte de l'indoeuropeu més antic).

Comparació lèxica 
La llista següent és una breu selecció de cognats presos de les llengües eslaves, que poden servir per a donar una idea de les correspondències fonètiques involucrades:

{| class=wikitable
|-
! Protoeslau
! Rus
! Bielorús
! Ucraïnès
! Polonès
! Txec
! Eslovac
! Eslovè
! Croat/Bosnià
! Macedònic
! Serbi
! Búlgar
! Intereslau
|-
! *ognь (foc)
| огонь
| агонь
| вогонь
| ogień
| oheň
| oheň
| ogenj
| oganj
| огањ/oganj
| оган
| огън
| ogonj/огонь
|-
! *ryba (peix)
| рыба
| рыба
| риба
| ryba
| ryba
| ryba
| riba
| riba
| риба/riba
| риба
| риба
| ryba/рыба
|-
! *gnezd (niu)
| гнезд
| гняздо
| гнiздо
| gniazdo
| hnízdo
| hniezdo
| gnezdo
| gnijezdo
| гнездo/gnezdo
| гнездо
| гнездо
| gnězdo/гнѣздо
|-
! *oko (ull)
| око
| вока
| око
| oko
| oko
| oko
| oko
| oko
| око/oko
| око
| око
| oko/око
|}

Vegeu també 

 Intereslau: una llengua artificial elaborada amb l'objectiu de facilitar la comunicació i la intercomprensibilitat entre els parlants de les diverses llengües eslaves

 Nenad