alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Joctan

En el Gènesi, capítol desè, Joctan (en hebreu יָקְטָן בן-עֵבֶר Yāqtān ben Éver i en àrab قحطان بن هود Yāqtān ibn Hud) és el segon fill d'Éber, germà de Pèleg i pare de:
 Almodad
 Xèlef
 Hassàrmavet
 Jèrah
 Adoram
 Uzal
 Diclà
 Obal
 Abimael
 Saba
 Ofir
 Havilà
 Jobab, qui casà la seva filla petita Arida amb Issacar, fill del patriarca Jacob.

Les terres que ocupaven els seus descendents anaven des de Meixà fins a Sefar, a la muntanya oriental.

Referències 

Personatges del Gènesi
Ofir

Per l'Ofir del gènesi vegeu: Ofir, fill de Joctan
Ofir (llatí Ophir, hebreu אוֹפִיר) fou un port o regió esmentat a la Bíblia, principalment al llibre Primer dels Reis, famós per la seva riquesa. El rei Salomó va rebre suposadament d'aquest lloc un carregament d'or, plata, fusta de sàndal, pedres precioses, vori, animals exòtics i altres matèries cada tres anys.

La seva situació no està determinada. Segons les teories més versemblants, era al Iemen o a la costa occidental de la mar Roja (s'associa Ofir amb el poble àfar). Altres teories, però, el situen a Malàisia, l'Índia (el nom copte de l'Índia era Sofir) i fins i tot al Perú. Com que els vaixells que partien de Ezion-Geber cap a Ofir rebien el nom de "naus de Tarshish", també s'ha intentat relacionar Ofir amb Tartessos.

Aquestes darreres teories no tenen gaire suport entre la comunitat històrica. En primer lloc perquè les mercaderies que portaven eren tropicals i, a més a més, perquè els hebreus no coneixien molt més enllà de la Mediterrània occidental. Per això l'opció amb més suport per ambdues raons és algun punt indeterminat de la mar Roja.

Història d'Israel
Babel

Bíblia: vegeu Torre de Babel.
 Geografia: 
Babilim o Babilònia és el nom de la ciutat que també donà nom a l'antic estat de Babilònia. Vegeu Babilim.
Baver o Babel és un barri d'Alacant. Vegeu Polígon del Baver.
Governació de Babil, una de les divisions administratives de l'Iraq
 Persones: vegeu Issaak Bàbel
 Política: vegeu Foro Babel
 Cinema: vegeu Babel (pel·lícula)
 Art: fou el pseudònim que Xavier Nogués utilitzà per fer caricatures a la revista PapituPapitu
Reú

Segons el llibre del Gènesi, capítol onzè, Reú (en hebreu רְעוּ בן-פָּלֶג Re'u ben Péleg i en àrab رئو بن فالج Rau ibn Falih) és el primogènit de Pèleg i que a l'edat de trenta-dos anys engendrà, segons el Llibre dels Jubileus amb la seva muller Ora, el seu fill Serug i després visqué dos-cents set anys més, en què engendrà altres fills i filles.

Referències 

Personatges del Gènesi
Serug

Segons diu el Gènesi, capítol onzè, Serug (en hebreu שְׂרוּג בן-רְעוּ S'rug ben Re'u i en àrab سروج بن رئو Sarukh ibn Rau) és el primogènit de Reú i la seva esposa Ora (font apòcrifa). Quan tenia trenta anys, la seva muller Milcà (segons el llibre dels Jubileus) li engendrà Nahor i després va viure encara dos-cents anys més, en què engendrà altres fills i filles.

Segons el judaisme, el seu nom original era Seroh, però va abandonar el culte a Jahvè i va ensenyar-li bruixeria al seu fill Nahor. Aleshores va ser expulsat d'Ur, la seva població natal, i es canvià el nom per Serug.

Referències 

Personatges del Gènesi
Nahor

Nahor (fill de Serug), personatge del Gènesi
 Nahor (fill de Tèrah), personatge del Gènesi
Tèrah

Tèrah (; ) apareix al llibre del Gènesi, al capítol onzè, com el pare d'Abraham. A lAlcorà  Abraham es dirigeix al seu pare amb el nom dAzar (). Es tracta d'un afegit a la paraula pare, i podria ser un segon nom o bé un títol. Alguns erudits consideren que podria ser una deformació d'Eleazar, un servent d'Abraham al Gènesi, i tractar-se d'una confusió amb el nom del pare a lAlcorà.

Tèrah era el primogènit de Nahor i la seva esposa Ioska (tradició apòcrifa). Va néixer a les muntanyes del nord de Mesopotàmia, ja que el seu pare Nahor i el seu avi Serug vivien exiliats d'Ur. Quan tenia setanta anys, engendrà Abram i després Nahor, Aran i Sara.

Va ser autoritzat a tornar al seu poble Ur o Ur dels caldeus (segons les versions); un temps després, va partir cap a Canaan però va morir durant el camí, a l'oasi d'Haran, quan tenia dos-cents cinc anys.

És mal vist per la tradició jueva segons diu la Midraix, ja que adorava els ídols. Tèrah va construir diverses imatges a ídols pagans però el seu fill Abram seguia fidel a Jahvè, el déu dels seus avantpassats. En una ocasió, Abram es va quedar sol davant l'altar construït pel seu pare. Va agafar un bastó i va destrossar totes les imatges excepte una, a qui va col·locar el pal en una mà. Quan va arribar Tèrah, va preguntar-li què havia passat i Abram li respongué que els déus s'havien barallat entre ells. Tèrah no s'ho cregué i envià Abram al palau de Nimrod.

Referències 

Personatges del Gènesi
Morts a Turquia
Aran

Toponímia:
 Vall d'Aran, territori gascó d'Occitània, administrativament una entitat territorial singular dins de Catalunya
 Illes Aran
  Aran, riu al país basc francès
 Aran, riu de l'Índia a Maharashtra
 ''Onomàstica: Aran, germà d'Abraham vegeu llista de personatges bíblics#Aran
Mildà

En el Gènesi, capítol onzè, Mildà o Milcà és una filla d'Haran, germà del patriarca Abraham.

El seu pare va morir de forma prematura a Ur dels caldeus; i ella, el seu germà Lot i la seva germana Iscà es van traslladar a casa del seu avi Tèrah. Allà es va casar amb el seu oncle Nahor, germà d'Abraham, amb qui va tenir fins a vuit fills:
 Us, el primogènit,
 Buz
 Quemuel
 Quèssed
 Hazó
 Pildaix
 Idlaf
 Betuel, que seria pare de Rebeca, l'esposa del patriarca Isaac i mare d'Esaú i Jacob.

Referències 

Personatges del Gènesi
Sarai

Sara o Sarai, muller d'Abraham.
 Topònims:
 Sarai o Vella Sarai, establerta pel governant mongol Batu Khan a la meitat del 1240 al lloc de Saksin prop del Volga
 Nova Sarai o Gran Sarai, ciutat capital de l'Horda d'Or, als segles XIII, XIV i XV
 Saraitxuk o Petita Sarai ciutat a la riba del riu Ural capital de l'Horda de Nogai.
Sara

Segons el Gènesi, Sara (; ) fou la muller d'Abraham, patriarca del judaisme, el cristianisme i l'islam. El seu nom original era Sarai () però, tot i que era estèril, Déu va prometre-li que de la seva descendència en faria una gran nació, raó per la qual va canviar el seu nom per «Sara», que significa ‘princesa’ o ‘sagrada’, i el del seu marit Abram per «Abraham», que significa ‘pare de multituds’.

El seu pare era Tèrah, fill de Nahor i net de Serug. Per tant, era mig germana del seu espòs Abraham, ja que era filla del mateix pare que ell però de diferent mare.

Segons una tradició jueva, Sarai no era filla de Tèrah sinó d'Haran, i quan naixé li donaren el nom de Jèssica, que es convertí en Sarai quan es casà amb Abram, i més tard pel de Sara. De jove vivia amb el seu pare Haran, i els seus germanastres Nahor i Abram a les muntanyes del nord de Mesopotàmia, on s'havia exiliat tota la família.

Quan Tèrah ja era vell, fou autoritzat a tornar al seu poble natal Ur dels caldeus amb la seva família. Allà, Sarai contragué matrimoni amb Abram.

Al cap d'uns anys van decidir, amb Tèrah, el seu espòs i alhora germà Abram i el seu nebot Lot, anar a viure en una altra terra i arribaren fins a l'oasi d'Haran, o van romandre. Mentre estaven acampats, segons una tradició jueva, el cabdill Nimrod va cremar l'oasi per intentar assassinar Abram. Fou en aquell moment, quan Abram tenia 75 anys, que rebé l'ordre Divina d'anar a la Terra Promesa

Durant la seva vida va viatjar diversos cops entre Hebron i Egipte, on tingué problemes amb els regents d'ambdues regions, Abimèlec i el faraó, que la desitjaven, ja que era molt bella; resulta que el faraó la va prendre i Déu va maleir els egipcis amb tantes plagues que la van haver de deixar anar i van haver de sortir. La mateixa història es repeteix de manera paral·lela amb Abimèlec.

A Canaan, es van produir baralles entre esclaus de Lot i d'Abram que van fer que els dos parents i amics se separessin. Aleshores, Lot va anar a viure a les ciutats de Sodoma i Gomorra.

Creient-se Sarai estèril, va demanar-li al seu espòs Abram que mantingués relacions amb l'esclava Agar. Al cap de nou mesos nasqué Ismael, que emplenà de felicitat tota la família. Catorze anys després, Jahvè va canviar els noms de Sarai per Sara i d'Abram per Abraham al lloc conegut com les Alzines de Mambré, just abans que ella es quedés embarassada tot i la seva edat; 90 anys (Abraham comptava 100 anys).

Aquest fill fou Isaac. La Bíblia conta que un dia, Ismael i Isaac estaven jugant (en un sentit molt ambigu, ja que Ismael i Isaac es portaven 14 anys) quan Sara i Agar van començar una discussió. Finalment, Abraham va expulsar Agar i Ismael del campament.

Els jueus es consideren descendents d'Isaac i els àrabs d'Ismael, motiu pel qual tots dos pobles es creuen els hereus veritables d'Abraham. Els primers per descendir de l'hereu d'Abraham i els segons per descendir del primogènit d'Abraham.

Sara va morir als 127 anys a Quiriat-Arbà, a Hebron, i va ser enterrada per Abraham a la cova de Macpelà, comprada als hitites per quatre-centes sicles de plata.

Referències 

Profetes
Personatges del Gènesi
Sants de l'Antic Testament
Lot (personatge del Gènesi)

En el Gènesi (19, 1-38), Lot (; ) és un fill d'Aran, germà d'Abraham, que es va salvar de la destrucció de Sodoma i Gomorra.

Lot vivia a Ur dels caldeus fins que va anar a viure a una altra terra juntament amb els seus oncles Abraham i Sara i el seu avi Tèrah. En primer lloc van anar a Egipte, d'on van haver d'anar-se'n després d'alguns problemes amb nadius.

Aleshores van fer cap a Canaan, però durant el viatge hi va haver escaramusses entre pastors de Lot i pastors d'Abraham, i es van veure obligats a distanciar-se. Llavors, Lot va anar cap a la mar Morta.

Es va establir a la ciutat de Sodoma. Vuit anys després, va esclatar una guerra entre Xinar, Elassar, Elam i Goïm contra Sodoma, Gomorra, Admà, Seboiïm i Sóar. Després d'unes batalles a la Vall de Sidim (actualment en la mar Morta), van guanyar els primers i van saquejar totes les ciutats rivals. Lot va ser fet presoner. Quan se n'assabentà Abraham, va organitzar una expedició en què va salvar Lot i multitud de presoners.

Segons la llegenda, el comportament dels habitants de les ciutats de Sodoma i Gomorra era pecaminós: llibertinatge, violacions, assassinats, luxúria, etc. Jahvè va decidir enviar uns àngels a observar les ciutats, però els habitants van assaltar la casa de Lot, on s'estaven. Davant la multitud de gent que s'acostava a casa seva, Lot va oferir-los les seves dues filles perquè les violessin, però el poble ho va refusar. Aquest fet exemplifica el concepte de Lot com a "pur d'esperit" que serà salvat de les ires divines.

Poc després, Lot, la seva esposa i les dues filles fugiren de Sodoma, que veié com una tempesta de cendra, foc, llamps i trons la destruïa. La seva dona, malgrat que els àngels l'hi havien prohibit, es va girar a mirar enrere mentre es destruïa la ciutat, i es va convertir en una estàtua de sal. Aquesta història exemplifica la creença de la major curiositat de les dones i podria estar inspirada en el mite d'Orfeu i Eurídice.

Lot i els seus es van instal·lar a Sóar, una ciutat aliada de Sodoma. Poc després, Lot i les seves dues filles se'n van anar de Sóar i es van instal·lar en una cova a les muntanyes. Les filles, que volien tenir descendència, van embriagar en nits successives el seu pare per mantenir-hi relacions. Les dues noies van tenir fills: la filla gran, Moab, considerat l'avantpassat dels moabites; la filla petita, Benammí, avantpassat dels ammonites.

Referències 

Personatges del Gènesi
Profetes de l'islam
Moab

Al Gènesi, capítol dinou, Moab (; ) és el fill de la relació entre Lot i la seva pròpia filla gran, així Lot era el seu pare i el seu avi. Moab era germà de Benammí, que Lot havia tingut amb una altra filla.

Al mateix capítol s'explica que Lot, després de la destrucció per Déu de Sodoma i Gomorra, va refugiar-se a les muntanyes amb les seves dues filles. La gran li va dir a la petita: "El nostre pare ja és vell, però no tenim altre home. Embriaguem-lo i ens fiquem al llit amb ell a veure si tenim descendència". La gran s'hi va allitar, sense que el pare se n'adonés. Al dia següent ho va fer la filla petita després d'emborratxar-lo també, sense que el pare ho advertís. Les dues filles van tenir descendència.

Referències 

Personatges del Gènesi
Santuari de Siquem

En el gènesi, capítol dotzè, el Santuari de Siquem és el lloc en què Déu explicà a Abraham que la terra dels cananeus li seria donada als seus descendents, motiu pel qual li alçà un monument.

Referències 

Llocs del Gènesi
Siquem
Agar (muller d'Abraham)

Agar (; ) era la dona amb qui Abraham va tenir el seu primer fill Ismael, ancestre dels àrabs, segons el llibre del Gènesi.

Dels seus orígens hi ha dues versions:
 La primera tradició afirma que Agar era filla d'un rei del Magrib descendent del profeta Xèlah, besnét de Noè. El seu pare va morir durant la guerra magribino-egípcia i el faraó s'endugué la família d'Agar com esclaus a la seva cort d'Egipte. Anys més tard, el faraó va regalar l'esclava Agar a Sara, esposa d'Abraham, de qui n'estava enamorat.
 Una altra llegenda indica que Agar era filla del mateix faraó, per tant, era una princesa d'Egipte. El faraó es va enamorar de Sara, que creia germana d'Abraham i no la seva dona, i va prometre la seva filla Agar amb Abraham. Quan Abraham i Sara van ser expulsats d'Egipte a causa de l'engany al faraó, Agar va marxar amb el seu espòs.

Anys després, Sara pensava que no tindria fills, ja que era molt gran i va demanar-li a Abraham que s'unís a la bonica Agar per tal de tenir descendència. Quan es va quedar prenyada, va fugir al desert pels maltractaments de Sara, però mentre descansava al Pou de Lahai-Roí se li aparegué un àngel que en nom de Jahvè li assegurà que la seva descendència seria incomptable. Així, Agar tornà a la casa d'Abraham.

De la unió d'Abraham i Agar nasqué Ismael, del qual descendeixen els ismaelites. Anys després, el patriarca Abraham va tenir un altre fill amb la seva esposa Sara i aquesta convencé Abraham que fes fora Agar i Ismael. Segons la tradició islàmica en canvi, va ser Al·là qui demanà a Abraham que els deixés marxar per fundar un gran poble.

Sigui com sigui, durant la travessia del desert se'ls aparegué un àngel, que li anuncià que cuidaria d'ells i que Ismael arribaria a ser un gran líder.

Es van instal·lar al país de Paran, on Ismael es va donar a conèixer per la seva força i destresa amb les armes. Arribà a ser molt respectat i de les seves dues esposes va tenir dotze fills barons i una filla.

Referències

Enllaços externs 
 

Personatges del Gènesi
Concubines
Pou de Lahai-Roí

En el gènesi, capítol setzè, el Pou de Lahai-Roí és aquell en què un àngel es presentà a Agar i li digué que el fill que gestava tindria una descendència tan nombrosa que seria incomptable. Per això li va demanar que tornés amb Abram i s'humiliés davant de Sara. Estava prop del camí de Xur, entre Cadeix i Bèred. És també on es conegueren Rebeca i Isaac.

Llocs del Gènesi
Alzines de Mambré

En el Gènesi, capítol divuit, les Alzines de Mambré és el lloc on tres figures d'homes es presentaren davant d'Abraham i anunciaren a Sara que seria mare tenint noranta anys.

També és on Déu anuncià que destruiria Sodoma i Gomorra i Abraham inicià una discussió amb Déu per salvar els justos de les ciutats.

Llocs del Gènesi
Sóar

En el Gènesi, capítol tretze, Sóar és una petita ciutat (el nom vol dir «petit») en què es refugià Lot fugint de la destrucció de Sodoma i Gomorra. En el capítol catorze clarifica que abans es deia Bela. En temps d'Abraham, es produí una guerra entre ciutats a Canaan. S'enfrontaren Xinar, Elassar, Elam i Goïm contra Sodoma, Gomorra, Admà, Seboiïm i Sóar. Després d'unes batalles a la Vall de Sidim (actualment mar Morta), van guanyar els primers i van saquejar totes les ciutats rivals.

Referències 

Gènesi
Bela

Bela o Sóar, ciutat bíblica
 Bela (Pakistan), ciutat de Belutxistan al Pakistan, capital de l'antic estat de Las Bela
Ibrahim

Ibrahim forma part del nom de molts personatges:

 Ibrahim, patriarca i profeta
 Abd al-Aziz ben al-Hadjdj Ibrahim al-Thamini al-Isdjani, teòleg
 Abd al-Aziz ben Muhammad ben Ibrahim al-Sinhadji al-Fishtali, home de lletres marroquí
 Abd al-Karim Kutb al-Din ben Ibrahim al Djili, místic musulmà
 Abd Allah I ben Ibrahim, emir aglàbida
 Abd Allah ibn Ibrahim, príncep timúrida
 Abd Allah II ben Ibrahim, emir aglàbida
 Abd al-Mumin ben Ibrahim, emir hàfsida
 Abu Faris ben Ibrahim I, emir hàfsida
 Abu Ibrahim Ahmad ben Muhammad, emir aglàbida
 Abu Ikal al-Aghlab ben Ibrahim, emir aglàbida
 Abu Ishak Ibrahim ben Masud ben Said al-Tudjibi al-Ilviri, poeta andalusí
 Abu Ishak Ibrahim I ben Yahya I, emir hàfsida
 Abu Ishak Ibrahim II ben Abu Bakr II, emir hàfsida
 Abu Ishak Ibrahim II, emir aglàbida
 Abu Ishaq Ibrahim ibn Alptegin, sultà de Gazni
 Abu l-Kasim Ibrahim Sultan, príncep mogol
 Abu l-Layth Nasr ben Muhammad ben Ahmad ben Ibrahim al-Samarkandi, imam
 Abu Muhammad Ziyadat Allah I ben Ibrahim, emir aglàbida
 Abu Yusuf Yakub ben Ibrahim al-Ansari al-Kufi, legislador religiós fundador de l'escola hanefita
 Abul Baka Khalid II ben Ibrahim II, emir hàfsida
 Abul Zakariya Yahya III ben Ibrahim I, emir hàfsida
 Ahmad ben Ibrahim al-Ghazi, sobirà d'Adal
 Ahmadil ben Ibrahim ben Wahsudan al-Rawwadi al-Kurdi, fundador de la dinastia dels atabegs ahmadilis
 Amin al-Sultan Aga Muhammad Ibrahim, ministre a la cort de Nasir al-Din Shah de Pèrsia
 Ashraf Djahangir ibn Sultan Muhammad Ibrahim, príncep de Simnan
 Barakat III ibn Muhammad ibn Ibrahim ibn Barakat ibn Barakt (II) ibn Muhammad, xerif de la Meca
 Farid al-Din Muhammad ibn Ibrahim, conegut com a Attar, poeta místic persa
 Hauwa Ibrahim, advocada nigeriana
 Ibrahim de Kazan, governant del Kanat de Kazan
 Ibrahim Egal, polític somali
 Ibrahim I ben al-Aghlab, emir aglàbida
 Ibrahim I, soldà otomà
 Ibrahim ibn Yússuf, valí d'Isbiliya i general almoràvit
 Ibrahim Pasha Djandarli ibn Khalil, gran visir otomà
 Ibrahim Pasha Djandarli, gran visir otomà
 Ibrahim Rugova, polític kosovar
 Ibrahim Sunday, futbolista ghanès
 Muhammad Haji Ibrahim Egal, primer ministre somali
 Nusrat al-Din Ibrahim, emir fadlawàyhida

El nom Ibrahim també forma part del nom d'accidents geogràfics:

 Tell Ibrahim Awad, localitat d'Egipte

Notes
Maacà

En l'Antic Testament apareixen tres dones anomenades Maacà:

Maacà, neboda d'Abraham 
La primera és Maacà, filla de Nahor (germà d'Abraham) i la seva concubina Reüma. Els seus germans foren Tèbah, Gàham i Tàhaix i els seus germanastres Us, Buz, Quemuel, Quèssed, Hazó, Pildaix, Idlaf i Betuel.

Maacà, mare d'Absalom 
Una altra Maacà és una filla del rei de Gueixur, Talmai, que vivia a Hebron. Allà va mantenir relacions amb el Rei David fruit de les quals van tenir dos fills:
 Absalom, el fill rebel de David que usurparia el tron al seu pare uns mesos.
 Tamar.

Maacà, reina de Judà 
 Una tercera Maacà fou l'esposa de Roboam, rei de Judà, i mare del següent rei, Abies. Era neta d'Absalom, el fill rebel del Rei David. Quan va morir el seu fill Abies, va pujar al tron el seu net Asà qui li va fer treure la dignitat reial perquè Maacà havia ordenat construir un ídol al déu Astarte.

Personatges de l'Antic Testament
Beerxeba

Beerxeba (; ) és una ciutat del districte del Sud d'Israel.

Història 
Segons el llibre del Gènesi, capítol vint-i-unè, Beerxeba fou on hi hagué un pacte entre Abraham i Abimèlec davant de Picol, cap de l'exèrcit filisteu, perquè els hebreus es poguessin quedar a la terra dels filisteus sense confrontar-se els uns amb els altres. Posteriorment, Beerxeba fou una ciutat de Judà, al territori de la tribu de Simeó. Ocupada pels romans, hi varen establir una guarnició.

Després va entrar en decadència i va quedar deshabitada però en 1901 els turcs la van refundar. El 1917 s'hi va lliurar una batalla de la Primera Guerra Mundial, on els anglesos van derrotar els otomans i van obrir el camí de la conquesta de Palestina. Sota el mandat britànic el districte de Beerxeba cobria més o menys la meitat del territori de Palestina amb una població nòmada de prop de cent mil habitants dels que tres mil vivien a la ciutat el 1940. El 1948 fou adjudicada a la Palestina àrab, però fou ocupada pels jueus que la varen conservar a l'armistici del 1949, deportant els beduïns. Fou reconstruïda des del 1949 sobre el poblet ja existent i va esdevenir la capital del districte del sud d'Israel. És la seu de l'Institut de Recerca del Nègueb, que estudia el desenvolupament de les àrees desèrtiques, i del Centre Mèdic Soroka. Compta amb aeroport.

Tradicions 
Segons la Bíblia, «Abraham va plantar un tamariu a Beerxeba i va invocar allí el nom del Senyor, el Déu etern».

Referències 

Ciutats d'Israel
Quemuel

En el Gènesi, capítol vint-i-dosè, Quemuel és el fill de Nahor (fill de Tèrah) amb Milcà i el pare d'Aram, Quèssed, Hazó, Pildaix, Idlaf i Betuel.

Referències 

Personatges del Gènesi
Betuel

En el Gènesi, capítol vint-i-dosè, Betuel (en hebreu
בתואל בן-נָחֹור Beth-El ben Nahor) és el fill que Nahor, germà d'Abraham, va tenir amb Milcà.

Els seus fills van ser:
 Laban, el primogènit
 Rebeca, esposa del patriarca Isaac i mare d'Esaú i Jacob.

Betuel vivia a Aram-Naharaim (Mesopotàmia) quan un dia va rebre la visita d'un esclau del seu oncle Abraham. En arribar a casa seva, l'esclau va explicar-li que el seu amo l'havia enviat a buscar una esposa pel seu fill, ja que la família d'Abraham havia emigrat a Canaan i no volien casar-lo amb una cananea.

El servent va quedar-se 10 dies amb Betuel, on va conèixer la filla d'aquest, Rebeca, que li causà una molt bona impressió. Així, Betuel va enviar la seva filla i una esclava cap a la casa del seu oncle Abraham, a Canaan, on va convertir-se en l'esposa d'Isaac, l'hereu d'Abraham.

Referències 

Personatges del Gènesi
Rebeca

En el Gènesi, Rebeca (en hebreu רִבְקָה בת-בתואל Ribqāh bat Beth-El) és l'esposa del patriarca Isaac i mare d'Esaú i Jacob.

Rebeca era la filla de Betuel i neta de Nahor, germà d'Abraham. Vivia a casa del seu pare a Aram-Naharaim (Mesopotàmia) quan un dia van rebre la visita d'un esclau del seu parent Abraham. En arribar a casa seva, l'esclau va explicar-los que el seu amo l'havia enviat a buscar una esposa pel seu fill, ja que la família d'Abraham havia emigrat a Canaan i no volien casar-lo amb una cananea. El servent va quedar-se 10 dies amb ells, on va conèixer Rebeca, que li causà una molt bona impressió. Així va ser com Rebeca i una esclava van partir cap a la casa d'Abraham, a Canaan, on va convertir-se en l'esposa d'Isaac.

Un temps després va arribar una sequera molt forta i la família va traslladar-se a les terres d'Abimèlec, rei de Guerar. Allà Isaac va actuar com el seu pare Abraham i va dir que Rebeca era la seva germana. Quan el monarca se n'assabentà els expulsà del seu regne.

Després de vint anys de matrimoni, Rebeca va quedar en estat després que el seu marit resés a Jahvè per tal que ella pogués tenir fills, finalment, els van néixer dos bessons:
 Esaú
 Jacob

Esaú era el preferit del seu pare mentre que Jacob era més agradós a la seva mare. Quan Isaac comptava 137 anys i era cec va creure oportú beneir el seu fill gran Esaú per tal de designar-lo hereu. Rebeca, va aconsellar Jacob per enganyar el seu pare i d'aquesta manera va ser designat hereu. Aleshores, els dos germans es van barallar i Isaac va dir a Jacob que marxés abans que el seu germà intentés fer-li mal.

La tradició oral afirma que Rebeca està enterrada en la Cova de Macpelà, a la ciutat d'Hebron (Palestina).

Imatges

Referències 

Personatges del Gènesi
Profetes del judaisme
Sants de l'Antic Testament
Quiriat-Arbà

Quiriat-Arbà (en hebreu: קריית ארבע) és un assentament israelià urbà als afores d'Hebron, en la regió de les muntanyes de Judea, a Cisjordània. Va ser fundat en l'any 1968. En el 2012, Quiriat-Arbà tenia una població de 7.593 habitants. La comunitat internacional considera que els assentaments israelians són il·legals segons el dret internacional, però el govern israelià ho nega.

Origen del nom 
Quiriat-Arbà significa ciutat d'Arbà o ciutat dels quatre. El nom apareix sovint en el Tanakh com a sinònim d'Hebron.

Referències 

Assentaments israelians a Cisjordània
Consells locals d'Israel
Àrea de Judea i Samaria
Cova de Macpelà

La Tomba dels Patriarques o cova de Macpelà és considerat com el centre religiós de la ciutat d'Hebron (al cor de l'antiga Judea) al sud-oest de Cisjordània. És un lloc venerat per les religions musulmana i jueva. En el Gènesi, capítol 23, la cova de Macpelà és un indret que Abraham va comprar als hitites per quatre-cents sicles d'argent per així poder-hi enterrar la seva dona Sara que havia mort a Quiriat-Arbà. Quan va morir Abraham, els seus fills Isaac i Ismael l'enterraren aquí amb les restes de la seva dona (Gènesi 25, 7-11). Per als musulmans, el lloc es coneix com la «mesquita d'Ibrahim». L'islam considera Abraham com un profeta que, segons l'Alcorà, construí la Kaaba de La Meca amb el seu fill Ismael. Quan la ciutat d'Hebron estava sota control de l'Imperi Otomà, els jueus no tenien dret a entrar a la tomba, encara que sí que podien resar a l'exterior. En l'època d'Herodes el Gran s'hi construí un monument. Després de la conquesta d'Hebron per Úmar, el monument fou reconvertit en mesquita. Durant les croades, els cristians el transformaren en església. L'any 1994, un colon israelià matà 39 palestins que resaven a la mesquita en el que seria coneguda com la Massacre de la Cova dels Patriarques.

Referències 

Llocs del Gènesi
Macpela
Història d'Israel
Pelegrinatges jueus
Pelegrinatges islàmics
Queturà

En el Gènesi, capítol vint-i-cinc, Queturà (en hebreu קְטוּרָה Qətûrāh) és una dona que va prendre Abraham després de la mort de Sara i amb la qual va tenir:
 Zimran
 Jocxan
 Medan
 Madian, ancestre dels madianites
 Ixbac
 Xúah

Referències 

Personatges del Gènesi
Jocxan

Al Llibre del Gènesi, capítol vint-i-cinc, Jocxan és un fill d'Abraham amb Queturà. Quan van ser gran, Abraham el va obligar a abandonar les seves terres i buscar-se una família en terres llunyanes, cap a orient, on va ser pare de Saba i Dedan.

Referències 

Fills d'Abraham
Medan

Medan (Indonèsia), capital de Sumatra Septentrional i ciutat principal de l'illa indonèsia de Sumatra
 Medan (fill d'Abraham), esmentat al Gènesi bíblic
 Médan, municipi francès al departament d'Yvelines (regió d'Illa de França)
 PSMS Medan o Persatuan Sepakbola Medan dan Sekitarnya, club de futbol de la ciutat de Medan (Sumatra, Indonèsia)
Zimran

En el Gènesi, capítol vinticinquè Zimran (en hebreu זִמְרָן בן-אַבְרָהָם Zimram ben Abrāhām) fou el primer fill del patriarca Abraham i la seva esposa Queturà.

Quan van ser gran, Abraham el va obligar a abandonar les seves terres i buscar-se una família en terres llunyanes. Segons el Llibre de Jasher (25:2) els seus fills foren Abihen, Molich i Narim.

Referències 

Fills d'Abraham
Modelisme

El modelisme és la tècnica i l'art de construir maquetes, ja sigui com afició o com a professió. Aquesta activitat artesanal implica la reproducció d'objectes, processos, sistemes o espais, siguin reals o imaginaris, i fins i tot a diferent escala, a partir de kits comercialitzats o bé de materials i components adquirits. En certs casos pot esdevenir una activitat esportiva, com ara l'aeromodelisme o l'automodelisme.

Modelisme arquitectònic 

Quan es refereix a edificis i monuments, l'escala és sovint 1:25.

El procés comença amb l'obtenció de plànols, i fotografies dels immobles. A partir d'aquí s'obté l'estructura. Les portes i finestres es fan de poliuretà, a partir de motlles de silicona. Acabada l'estructura, i gravades les pedres o peces que la formen, i fets els forats de les portes i finestres es col·loquen les cornises, balustrades, baranes, etc. En darrer terme es posa la coberta.

Després es donen dues capes d'emprimació. Finalment es pinta la maqueta.

Modelisme naval 

La reproducció de vaixells s'anomena modelisme naval. És una pràctica que ja es feia en temps antics. Exemples són: una rèplica de vaixell del 1.500 aC aproximadament d'origen egipci i un model fet d'or d'origen irlandès del segle I aC.

Les ferramentes necessàries per a exercir el modelisme naval des de les matèries primeres o amb peces ja donades són:
 Per a l'execució teòrica: una esquadra, un cartabó, un regle, estisores, un punxó, una fulla d'afaitar, pinces d'estendre roba rodones i un compàs.
 Per a l'execució pràctica: una taula de treball, un martell petit d'ebenista, unes alicates de punta plana, una serra de costella, un enformador de 10 cm, una raspa de gra mitjà, un cargol de banc i una navalla.

Referències

Bibliografia

Vegeu també 
 Modelisme espacial
 Maqueta
 Pintura de miniatures
 Catalunya en Miniatura, parc amb maquetes d'edificis, a Torrelles de Llobregat
 Railhome BCN, museu de modelisme ferroviari, a Igualada
 Teatrí
 Escala Z

Enllaços externs 
 Recull de pàgines maquetisme naval 
 Catalunya en Miniatura, parc de maquetes d'edificis 
 Railhome BCN, museu de modelisme ferroviari
 OcCre, fabricant de modelisme naval
 Modelisme.cat, reculls d'articles d'actualitat sobre modelisme en català
Madian

Madian (; ; ) és una regió geogràfica esmentada a la Bíblia i a l'Alcorà. Els estudiosos consideren generalment que se situaria al «nord-oest de la Península Aràbiga, a la costa est del Golf d'Aqaba, al Mar Roig», i se l'ha associat durant molt de temps amb la regió de Modiana esmentada per Ptolemeu. Hadad l'Edomita declara específicament haver creuat Madian i Paran tot fugint d'Edom cap a Egipte. Malgrat això, alguns estudiosos han afirmat que Madian no era una zona geogràfica, sinó una lliga de tribus.

Madyan Xuayb 
Madyan Xuayb fou una antiga població, avui al nord-oest del país de l'Aràbia Saudita, propera a la costa del golf d'Aqaba. El seu nom derivaria dels madianites esmentats a l'Antic Testament i per Flavi Josep, però probablement no estava als territoris originaris de la tribu sinó que fou un establiment posterior. L'Antic Testament no esmenta cap ciutat però Flavi Josep anomena la ciutat de Madiana que també anomenen Eusebi i Claudi Ptolemeu; aquest darrer l'esmenta com Modiana o Modouna i diu que era a la costa i més a l'interior hi havia Madiama.

S'esmenta a l'època de Mahoma una sola vegada amb el nom de Madyan, a la que el Profeta va enviar una expedició manada per Zayd ibn Hàritha. El poeta Kuthayyir parla de monjos a Madyan i l'esmenta en el relat del viatge de Muhammad ibn al-Hanafiyya a Ayla. Yaqut al-Hamawí diu que al seu temps Madyan era residència d'un príncep omeia, Abd al-Wahid ibn Sulayman. Diversos geògrafs l'esmenten com una vila propera a la costa a 6 dies de Tabuk i estació de pelegrins des d'Ayla a Medina, sent dependència d'aquesta darrera ciutat. Durant l'edat mitjana fou part de la ruta entre Síria i la Meca. Al  Yakubi diu que el districte era ric en rierols i estava ple de jardins i palmerars tenint una població barrejada. Al-Istakhrí la fa més gran que Tabuk i diu que hi havia la font on Moisès va fer veure els ramats de Shuayb, que al seu temps estava tapada per una casa. Des del segle X va començar a decaure i al  era un llogaret.

Al  fou visitada per diversos viatgers occidentals; al  fou descrita amb precisió per Musil i Philby. Les seves restes no foren excavades fins al darrer quart del . La vila medieval estava segurament al curs del uadi Abyad o uadi Afal. El jaciment arqueològic de Maghair Shuayb (Les Coves de Shuayb) està situat a 25 km al nord-est de Makna (citada per Ptolemeu) al litoral del golf d'Aqaba, i forma una notable necròpolis de tombes nabatees, però pitjor conservades que les de Petra. A la part oriental del uadi hi ha també considerables ruïnes on hauria estat la ciutat musulmana, en els llocs anomenats al-Maliha i al-Malkata. Els musulmans creuen que Shuayb era el sogre de Moisès.

Referències

Bibliografia 
 S. J. Philby, The land of Midian, Londres 1957

Geografia històrica de l'Aràbia Saudita
Laban

Al llibre del Gènesi, capítol vint-i-quatre, Laban (en hebreu
לָבָן בן-בְּתוּאֵל Lāvān ben Bethuel) és el germà de Rebeca, l'esposa del patriarca Isaac, i el pare de Lia i Raquel, esposes del patriarca Jacob.

Laban va ser el fill de Betuel i el net de Nahor, germà d'Abraham. Laban vivia a casa del seu pare a Aram-Naharaim (Mesopotàmia) quan un dia van rebre la visita d'un esclau del seu parent Abraham. En arribar a casa seva, l'esclau va explicar-los que el seu amo l'havia enviat a buscar una esposa pel seu fill, ja que la família d'Abraham havia emigrat a Canaan i no volien casar-lo amb una cananea. El servent va quedar-se 10 dies amb ells, on va conèixer la germana de Laban, Rebeca, que li causà una molt bona impressió. Així va ser com Rebeca i una esclava van partir cap a la casa d'Abraham, a Canaan, on va convertir-se en l'esposa d'Isaac.

Laban també es casaria, i del seu matrimoni van néixer-li diversos fills, entre ells:
 Lia
 Raquel

Molts anys després, va presentar-se Jacob, fill d'Isaac i Rebeca, per refugiar-se de la possible venjança del seu germà Esaú per disputes sobre l'herència del seu pare. Laban el va mantenir durant catorze anys de feina que va pagar donant-li en matrimoni les seves filles Lia i Raquel, i Zilpà i Bilhà perquè fossin les seves respectives esclaves.

Amb el temps, Jacob va tenir una família nombrosa i va multiplicar les seves propietats. Aviat van sorgir enveges entre les famílies de Jacob i de Laban i es van enfrontar. Laban va perseguir Jacob durant set dies i, quan es van trobar, es van perdonar i van fer un pacte mutu. A continuació, la família de Jacob va marxar cap a Canaan.

Referències 

Personatges del Gènesi
Nabaiot

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Nabaiot (en hebreu נְבָיוֹת בן-יִשְׁמָעֵאל N'vayot ben Yišmāêl) és el primogènit d'Ismael. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus tres fills: Mend, Send i Maió.

L'historiador Flavi Josep afirmava que els nabateus descendien de Nabaiot, per la similitud de sons entre les dues paraules. Jeroni d'Estridó i altres estudiosos antics i medievals de la Bíblia també ho creien. Avui dia, però, no s'ha trobat cap prova entre els nabateus i la tribu de Nabaiot.

Els historiadors àrabs clàssics anomenaven sovint Nabaiot com un dels ancestres de Mahoma tot i que en altres tradicions es deia que Mahoma descendia de Quedar, el segon fill d'Ismael.

Referències 

Fills d'Ismael
Quedar

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Quedar (en àrab قيدار K'dar ibn Ismā'īl ) fou el segon fill d'Ismael.

El Llibre de Jasher citava el nom dels seus quatre fills; Alió, Kezem, Xamad i Alí. En temps del rei David, existia una tribu nòmada a la península d'Aràbia anomenada kedarites, suposadament descendents seus.

Els historiadors àrabs clàssics anomenaven sovint Nabaiot (germà gran de Quedar) com un dels ancestres de Mahoma, tot i que en altres tradicions es deia que Mahoma descendia del mateix Quedar.

Referències 

Fills d'Ismael
Adbeel

Adbeel (en hebreu עַבְדִיאֵל בן-יִשְׁמָעֵאל Avdiel ben Yišmāêl) és un nom esmentat a la Bíblia hebrea i l'Antic Testament, com a un dels fills d'Ismael, fill d'Abraham, i el nom d'una tribu al desert esmentat al Llibre del Gènesi, capítol 25:13. El nom significa servent de Déu. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus dos fills; Xamad i Jabí. Antigament hi havia una tribu del nord-est d'Aràbia que s'anomenava Adbil.

Referències 

Fills d'Ismael
Mabsam

Segons el Gènesi, capítol vint-i-cinquè, Mabsam fou el quart fill d'Ismael. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus tres fills; Obadies, Ebedmelec i Geüx. Mabsam esdevingué el patriarca d'una gran tribu àrab de l'antiguitat.

Referències 

Fills d'Ismael
Mixmà

Segons el llibre del Gènesi capítol vint-i-cinquè, Mixmà va ser un dels dotze fills d'Ismael. El Primer llibre de les Cròniques citava el nom dels seus tres fills: Xamua, Zacarió i Obed.

Referències 

Fills d'Ismael
Dumà

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Dumà (en hebreu דומה Dumah ben Yišmāêl) fou el segon fill d'Ismael amb la seva segona esposa Malchuth.

El Llibre de Jasher citava el nom dels seus quatre fills; Quesed, Elí, Mahmed i Amed.

Es creu que hi havia un territori àrab en l'antiguitat que rebia el nom de Dumà.

Referències 

Fills d'Ismael
Masà

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Masà fou el tercer fill d'Ismael amb la seva segona esposa Malchuth. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus tres fills; Meló, Mulà i Ebidadó.

Referències 

Fills d'Ismael
Temà

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Temà fou un dels fills d'Ismael. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus tres fills; Saïr, Sadó i Jacol.

Referències 

Fills d'Ismael
Quedmà

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Quedmà fou l'últim fill d'Ismael. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus quatre fills: Quedmà, Calip, Tahti i Omir.

Referències 

Fills d'Ismael
Bassemat

Mahalat o Bassemat va ser, segons el llibre del Gènesi, filla d'Ismael, primogènit del patriarca Abraham. Va ser una de les esposes d'Esaú, germà del patriarca Jacob. Mahalat era filla d'Ismael i d'una egípcia anomenada Ribah o Meribah. Vivia a Paran.

Un dia, el seu cosí Esaú va arribar a casa seva i va demanar Mahalat al seu pare Ismael. Esaú ja s'havia casat dues vegades amb dones hitites però volia unir-se a una familiar seva, ja que les altres dones no eren ben vistes per la seva família. Van tenir un fill, anomenat Reuel.

Al Gènesi, la filla d'Ismael i esposa d'Esaú és primerament anomenada Mahalat però posteriorment l'anomena Bassemat. En canvi, prèviament havia anomenat Bassemat a una de les seves esposes hitites (o cananees), que posteriorment anomena Adà. Alguns estudiosos opinen que el nom original de la tercera esposa devia ser Bassemat però que el seu espòs Esaú li canvià el nom a Mahalat, ja que el nom de Bassemat l'havia donat ja a la seva esposa Adà. Es creu que el fet de canviar el nom de les seves esposes hitites era una manera de calmar els ànims dels seus pares, que no aprovaven aquestes unions amb dones de procedència diferent a la seva.

Referències 

Fills d'Ismael
Esaú

En el Gènesi, Esaú o Edom (en hebreu: עֵשָׂו בן-יִצְחָק Ēśāw ben Yishāq) era el fill d'Isaac i Rebeca. El primer que va néixer amb la bessonada i germà de Jacob.

Història d'Esaú segons el Gènesi 
Era més aficionat a la caça que no pas el seu germà, de manera que era més estimat pel seu pare, encara que la seva mare estimava més Jacob. Quan els bessons comptaven quinze anys, succeí que Esaú arribà de caçar famolenc i va vendre la primogenitura a Jacob per un plat de llenties. Segons el judaisme, aquell dia, Esaú estava cansat perquè havia comès tres pecats capitals (assassinat, adulteri i idolatria); a més, el mateix dia va morir Abraham.

Molts anys més tard, el dia en què el seu pare volia beneir-lo, el seu germà el va suplantar disfressant-se amb pells de cabra que li cobrien els braços per simular la pilositat d'Esaú (el seu pare, Isaac, ja no tenia la vista gaire bé).

Quan li va demanar que el beneís, el seu pare li va dir que ja no podia fer-se enrere perquè ja havia beneït Jacob, però li va dir que, un cop ell ja fos mort, no matés el seu germà. De totes maneres, Jacob va marxar de casa seva i va anar a viure a Mesopotàmia, a casa del seu oncle Laban, germà de la seva mare, Rebeca.

Quan Esaú arribà als quaranta anys, prengué per muller la hitita Jehudit, filla de Beerí (en un capítol posterior se l'anomena Oholibamà, filla d'Anà), amb qui infantà:
 Jeuix
 Jalam
 Córah

També s'uní a la hitita Bassemat (en un capítol posterior se l'anomena Adà), filla d'Elon, amb qui tingué un fill:
 Elifaz

Això va decebre molt Isaac i Rebeca, que veien com la seva sang i les seves tradicions es barrejaven amb altres d'estranyes. La relació de les dues joves amb la seva sogra Rebeca fou difícil. Per a acontentar els seus pares, va agafar com a tercera muller Mahalat (posteriorment anomenada Bassemat), filla del seu oncle Ismael, qui li donà un fill:
 Reuel

Alguns estudiosos creuen que el fet que les esposes d'Esaú apareguin amb dos noms diferents és a causa que Esaú els canvià el nom hitita per un d'hebreu com una forma de calmar els ànims dels seus pares. Així, el nom que apareix inicialment als capítols 26 i 28 del Gènesi seria el nom hebreu que els donà, en canvi, al capítol 36 se les anomenaria pel seu nom originari. Amb la seva tercera esposa, hauria passat que tenia un nom que ja havia donat a una altra de les seves esposes, així que per no tenir dues esposes amb el mateix nom, també li canvià.

Poc abans de morir el seu pare, Jacob va tornar a casa amb les seves esposes. Tan bon punt va arribar, Esaú i Jacob van perdonar-se mútuament. Després de l'enterrament del seu pare, Esaú s'instal·là a Edom, on els seus fills serien els caps de les tribus edomites.

Segons el Llibre de Jasher, va morir assassinat per Sem, fill de Noè, ancestre seu. En canvi, en el Llibre dels Jubileus es narra que va morir durant una batalla entre Jacob i els seus fills contra Esaú i els seus.

Referències 

Personatges del Gènesi
Elon

Segons la Bíblia, Elon va ser un dels jutges d'Israel en els temps entre la conquesta de Canaan per part dels israelites i l'època dels reis.

Apareix solament en dos versets del Llibre dels Jutges 12:11-12, on se cita que pertanyia a la tribu de Zabuló, que va governar durant deu anys i que fou enterrat a Aialon.

Vegeu també 
 Llibre dels Jutges

Jutges d'Israel
Betel

En el Gènesi, Betel era un lloc de Canaan on Jacob tingué una aparició de Déu mentre dormia. Quan es va despertar hi va alçar una pedra i hi va fer una unció posant-li el nom de Betel (casa de Déu) tot i que el nom anterior era Luz. Segles després, va ser una ciutat de la tribu d'Efraïm.

Referències

Vegeu també 
 Beerxeba

Llocs del Gènesi
Autogovern

L'autogovern és l'autonomia d'una jurisdicció que es regeix a si mateixa, en què cap poder extern té autoritat sobre aquesta. L'autogovern constitueix una forma de sobirania. En el dret, l'autogovern pot referir-se a nacions, ciutats i altres entitats en el dret públic i a associacions en el dret privat.

En la filosofia política, quan el terme autogovern és emprat per a referir-se a una nació o democràcia acostuma a intercanviar-se amb el d'autodeterminació o sobirania nacional. En canvi, quan el terme es refereix al projecte polític de l'anarquisme es refereix a l'ordre legal voluntari, d'una societat sense Estat, basat en la sobirania individual.

Vegeu també 
 Autogestió
 Associació voluntària
 Sobirania popular

Enllaços externs 
 Cap a l'autogovern, una crítica al poder polític , per Alberto Benegas Lynch 
 Autogovern policial, per Raúl Marcelo Cheves 

Formes de govern
Kesva an Taves Kernewek

Kesva an Taves Kernewek (en català: "Consell de la llengua Còrnica"), és una societat fundada en 1967 arran de la resolució del Gorsedh Kernow ("Assemblea de Bards de Cornualla") i la Unyans Kowethasow Kernow Goth ("Unió de Societats de la Vella Cornualla") a fi de continuar la promoció del còrnic que fins a aquell any havien desenvolupat aquestes dues associacions. Aquest és un Consell amb representants del govern de Cornualla, de les dues societats fundadores i de la Universitat de Plymouth.

Entre altres tasques, Kesva an Taves Kernewek dona informació sobre el moviment de la dasserghans an yeth o renaixença de la llengua còrnica. També organitza cursos, fa exàmens en cooperació amb el Comitè Local d'Educació i publica llibres, gramàtiques, diccionaris i altres obres de referència.

La seva constitució fou reformada el 1982 i està formada per 21 membres:
 15 escollits per Kowethas an Yeth Kernewek
 2 del Gorseth Kernow
 2 de la Federació d'Antigues Societats Cornualleses
 1 del Cornwall County Council
 1 de la Universitat de Plymouth

El 1987 votà l'adopció del Kernewek Kemmyn per al còrnic estandarditzat.

Entitats d'Anglaterra
Còrnic
Gorsedh Kernow

Gorsedh Kernow (també escrit Gorseth Kernow), és una organització còrnica que promou la cultura, llengua i tradicions de Cornualla. Organitza competicions literàries i musicals tant en anglès com en còrnic. Cada any organitzen lEsedhvos, que és un gran festival de cultura celta de Cornualla a l'estil de lEisteddfod del País de Gal·les.

Des del 1929, es convocaren els primers Gorseth, i s'hi desenvoluparen els drames de Robert Morton Nance. La idea sorgí el 7 d'agost del 1928 dels set cornuallesos que participaven en l'Eisteddfod de Treorchy, Robert Morton Nance, Canon J. S. Carah, Canon Gilbert Doble, Annie Pool i H. Rowe, nomenaren Henry Jenner Gran Bard de Cornualla i convidaren a participar-hi personalitats com Canon Thomas Taylor, A. K. Hamilton-Jenkin, John Tregarthen i Charles G. Henderson. Així se celebraria el primer el 21 de setembre del 1928 a Boscawen'n Un, el lloc tradicional. Molts d'ells participarien anys més tard en la formació del partit Mebyon Kernow (Fills de Cornualla).

Existeixen també altres organitzacions semblants en altres països céltics com ara el Gorsedd del País de Gal·les o el Goursez Breizh de Bretanya.
Els grans bards han estat:
 Henry Jenner Gwas Mygal (1928-1934)
 Robert Morton Nance Mordon (1934-1959)
 E. G. Retallack Hooper Talek (1959-1964)
 George Pawley White Gunwyn (1964-1970)
 Denis Trevanion (1970-1976)
 Richard Jenkin Map Dyvroeth (1976-1982)
 John Miners Den Toll (1982-1985)
 Richard Jenkin Map Dyvroeth (1985-1988)
 John Chesterfield Gwas Constantyn (1988-1991)
 Jori Ansell Caradok (1991-1994)
 Brian Coombes Cummow (1994-1997)
 Ann Trevenen Jenkin Bryallen (1997-2000)
 John Bolitho Jowan an Cleth (2000-2003)
 Rod Lyon Tewennow (2003-2006)
 Vanessa Beeman Gwenenen'' (2006-)

Enllaços externs 
 Pàgina oficial 

Còrnic
Entitats d'Anglaterra
Ray Edwards

Ray Edwards (Map Mercya, 1924-2 d'abril de 2008) va ser un estudiós de la llengua còrnica.

Biografia 
Treballà com a professor de llengües i va començar a aprendre còrnic quan es va jubilar en 1980; va donar suport al Kernewek Kemmyn com a forma estandarditzada escrita del còrnic. En 1982 va ser declarat Bard de Cornualla.

En 1983 el Kesva an Taves Kernewek li va demanar d'organitzar un curs de còrnic per correu conegut com a "Kernewek dre Lyther" o 'Còrnic per carta' amb ell, actualment estudien unes 300 persones tant de Cornualla com de la resta del món, especialment d'Austràlia i Estats Units, on hi ha colònies còrniques significatives. Aquest curs, originalment en anglès, ha estat traduït al bretó i al txec.

Ray Edwards va publicar diversos llibres tant en anglès com en còrnic (en la varietat 'kernewek Kemmyn'). També publicava regularment notes, Notennow Kernewek, al mensual còrnic An Gannas (El Missatger), i An Asyn (El cul, 1989) sobre els seus estudis sobre còrnic antic i els manuscrits que encara es conserven.

Obres 
 Tri Hwedhel a-dhiworth Kanada: Three Tales from Canada (1996)
 Dew Hwedhel Istorek: Two Historical Tales (1993)
 Krowseryow Kernewek: Cornish Crosswords (1996)
 Gwersyow Kernewek: Cornish Verses (2005)
 Gougnnadow War an Tekstow Settys Outh Peswara Gradh Rag 2002, 2003, 2004: Questions on the Set Books at Fourth Grade for 2002, 2003, 2004 (2002)
 Alys Y'n Vro A Varthusyon Ha der an Gweder-Mires de Lewis Carroll

Referències

Enllaços externs 
 Obres de Ray Edwards a waterstones.com

Edwards, Ray
Antropòlegs anglesos
Nanòmetre

Un nanòmetre (símbol nm) equival a 10-9 metres. És una unitat de longitud del SI, i s'usa habitualment per a mesurar les longituds d'ona de la radiació ultraviolada i els raigs gamma, entre altres.

 1 nm = 0,000 000 001 metres
 1 nm = 1000 picòmetres
 1000 nm = 1 micròmetre (també conegut com a micró).

Altres equivalències 
 1 nm = 1000 pm 
 1 Å = 1/10 nm (diàmetre mitjà aproximat d'un àtom)
 1 µm = 1000 nm

Vegeu també 
 Llista completa dels prefixos del SI
 Parts per milió
 Nanodomini

Referències 

Metre
Nm

milla marina (de  en anglès),
 Nou Mèxic, Estat dels Estats Units.
 newton-metre, una unitat de moment en mecànica (símbol : N·m).
 nanòmetre, unitat de longitud del SI que equival a 10-9 metres (símbol : nm).
 nm (Unix), comandament d'usuari en el SO Unix.
Unitats derivades del SI

Les unitats derivades del SI formen part del sistema d'unitats de mesura del Sistema Internacional i estan derivades de les set unitats bàsiques (metre, quilogram, segon, ampere, kelvin, mol i candela).

Unitats amb noms especials i símbols ( 
Les unitats de base poden ser utilitzades per derivar les unitats de mesura de la resta de magnituds físiques. A més de les dues unitats derivades sense dimensions, el radiant i l'estereoradiant, hi ha 20 altres unitats derivades que tenen un nom específic:

Referències

Bibliografia

Exemples d'altres magnituds i unitats derivades

Vegeu també 
 Unitats bàsiques del SI
 Unitats que no formen part del SI però s'hi mencionen

Unitats derivades del SI