Barretina

La barretina és una lligadura tradicional catalana de llana, en forma de bossa, habitualment de color vermell o morat, normalment de dos a quatre pams, a voltes amb un rivet negre a l'extrem. El seu origen podria ser l'antic barret frigi, per bé que és difícil de demostrar. De fet es feien servir barrets similars a gran parts dels pobles mariners cristians de la Mediterrània tals com l'Alta Provença, Sicília, Còrsega, Sardenya, part de Nàpols, part dels Balcans i a Portugal. La barretina és una lligadura pròpia dels homes, mentre que les dones portaven rets o gandalles.

Història 
La primera representació gràfica coneguda de la barretina la va dibuixar el cartògraf mallorquí Jafudà Cresques en una carta de navegació en què hi apareix la barca del patró mallorquí Jaume Ferrer, en la qual els tripulants porten barretina (1375-1377). A les Illes Balears va tenir una gran difusió. A Mallorca va ser el barret característic dels mariners i la gent de mar també fins a principis del , però també podia ser usada per pagesos i gent de terra endins. A Menorca era pròpia de la gent de mar, però va ser usada per tots els oficis i pels pagesos. A les Pitiüses, on era de color vermell i es documenta el mot a partir de 1712, va començar a retrocedir a principis del .

Les fonts divergeixen sobre quan es va començar a portar barretina a Catalunya. Joan Coromines la trobà documentada ja el 1565, però Joaquim Danés afirmava que es va començar a portar a la segona meitat del . Començà a entrar en desús durant la segona meitat del , especialment a les zones urbanes on era substituïda per la gorra amb visera, però els homes catalans en van dur fins al , especialment a les zones rurals.

Durant la segona meitat del  el seu ús s'estengué entre els pagesos del País Valencià (on era coneguda amb el nom de barret) i del País de Foix (on era anomenada tet), llocs en els quals perdurà fins a mitjan s. XIX.

La barretina ha caigut totalment en desús en la vida quotidiana. Tot i això, és considerada un símbol de catalanitat, i s'utilitza habitualment en actes folklòrics, com les ballades de sardanes, o a les figures del pessebre, com el caganer. Els personatges que més han popularitzat la barretina al  són segurament Jacint Verdaguer i Salvador Dalí. Les seves variacions també s'utilitzen a l'escenificació d'alguna òpera ambientada a Nàpols.

L'ofici del barretinaire 
Les barretines es fabricaven sobretot a Prats de Molló i a Olot. Cap el 1777 a la segona vila se'n feien 1.200 al dia i s'exportaven per tot Catalunya, la Catalunya Nord i puntualment a Nàpols i a Marsella.
En aquests versos del gran poeta català Jacint Verdaguer lamenta la desaparició de la barretina mitjançant aquest personatge:
 Com la flor de la magrana,queia bé al bosc i al jardí;
los més vells la duien plana,los més joves de garbí;
des de Nàpols a Marsellano floria un port sense ella,
era en terra flor vermella,en la mar coral del fi.
Só barretinaire de Prats de Molló;
me diuen cantaire,mes no canto gaire,mes no canto, no.''
Jacint Verdaguer, La barretina, 2a. est.

Tipus de barretines 
 Barretina d'arròs i fideus o d'escórrer fesols: petita, cònica i amb una borla al cap. Típica de l'Empordà.
 Barretina de capellà: de punt de seda i negra, la duien els capellans.
 Barretina de dormir: de roba blanca.
 Barretina de dos intents o dos cairells: barretina vermella amb el folre negre que es pot girar en cas d'haver d'anar de dol.
 Barretina de garbí o plana: la que es podia dur plegada.
 Barretina llarga: la que es deixa caure per l'esquena.
 Barretina de mariner: vermella, poc llarga i típica dels mariners.
 Barretina musca: la que té el color morat com a dominant.
 Barretina de niu: es porta aixafada a la punta.
 Barretina de notari: petita, de color fosc, i amb ratlletes al voltant del front.
 Barretina vermella: la que és roja unicolor.

Vegeu també 
 Indumentària tradicional
 Símbols de Catalunya
 Batalló de Voluntaris Catalans

Referències

Enllaços externs 
 Descripció i història de la barretina 
 Història gràfica de la barretina
 L'aportació lèxica de Josep Bernat i Baldoví, dins del context literari dels segles  i  estudi comparatiu i evolutiu dels mots 'barret', 'barretina', 'capell'..., Joaquim Martí Mestre, Universitat de València, Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana, 2012, SSN: 1130-8508 RLLCGV, XVII 2012, pàgs. 31-70
 Confraria Barretinaire
 Colla de sa Bodega (indumentària tradicional eivissenca) 

Lligadures masculines
Peces de roba tradicionals catalanes