Hipocorístic

L'hipocorístic és un nom afectiu que es forma per escurçament del prenom (i alguna vegada també el cognom). És una derivació que expressa la simpatia o l'afecte en forma de diminutiu o augmentatiu: (Maria > Mariona, Carme > Carmina), i altres vegades consisteix en una forma escurçada (Antoni > Toni, Meritxell > Txell) o en alguna altra modificació (Josep > Pep, Jep, Pepet i el castellanitzat Pitu, de Pepito). També pot passar que es combini l'escurçament amb el diminutiu (en un ordre o altre: Josefina > Fina > Fineta; Narcís > Narciset > Ciset).

La forma d'escurçament tradicional en català és la que es fa per afèresi, és a dir, suprimint una o més síl·labes o sons inicials del mot (Concepció o Assumpció > Ció, Isabel > Bel). També és tradicional (encara que poc freqüent) l'escurçament per síncope, és a dir, suprimint alguns sons del mig (Magdalena > Malena, Maria Isabel > Maribel).

En certs parlars (com ara els valencians) se sol afegir una o final quan el nom escurçat ha estat reduït a una sola síl·laba: Joaquim → Ximo; Jesús → Suso, Xuso; Vicent → Cento; Salvador → Voro en comptes de Vador; Benet → Neto; Miquel → Quelo; Anton → Tono; Rafel → Felo; Jacint → Cinto; Joan → Joano; Ferran → Rano.

Molts noms admeten una varietat d'hipocorístics, com ara Francesc: Cesc, Cesco, Xesc, Xec, Xisco, Cisco (Siscu); i Francesca: Cisca, Xeca, Xisca, Xesca.
Alguns noms comuns poden rebre hipocorístics: petita: tita (especialment per a cridar l'aviram: "tites, tites"), o en llenguatge infantil: sabates: tates.

Modernament, per influència de l'espanyol, són corrents els hipocorístics obtinguts per apòcope, és a dir, suprimint alguns sons finals del nom. Va contra tota la tradició i norma del català: *Àlex o *Sandro (per «Xandre»), *Cata o *Cati (per «Lina»), *Ceci (per «Cília»), *Marga (per «Margarideta», «Guida», «Lida», etc.), *Natxo (per «Nasi» o «Nani»), *Magda (per «Lena»), *Montse (per «Rata» o «Rateta»), *Rafa (per «Fel» o «Felet»), *Rosita o Sita (per «Rosó»), *Sebas (per «Tià»), *Franci (per «Cesc», «Xesc», etc.), *Dolo (per «Dolors»)...

Exemples d'hipocorístics catalans 
 Agata o Agueda: Guida
 Agustina: Tina
 Alexandre: Xandre
 Anita: Nita
 Antoni: Toni, Ton, Tonet, Toniet, Tonió, Tonel·lo (Bal.), Antoniet, Antonic, Antonió (augmentatius: Antoniot, Toniàs, Toniangues, Toniarro)
 Anna-Maria: Ia, Mia
 Bernat: Nat
 Bonaventura: Tura, Ventura
 Camila: Mila
 Carolina: Lina
 Catalina o Caterina: Lina
 Caterina: Nina
 Cecília: Cília
 Celestino: Tino
 Claudina: Dina
 Elionora: Nora
 Elisabet: Bet
 Enriqueta: Queta
 Eulàlia: Laia
 Florentina: Tina
 Francès: Ceset, Cesó, Ciset?
 Francesc: Cesc, Cesco, Xesc, Xisco, Cisco
 Francesca: Cesca, Cisca, Xisca, Xesca
 Francesa: Cesa
 Frederic: Fric
 Gabriel: Biel
 Gaietano: Tano
 Genoveva: Veva
 Gertrudis: Tuies
 Gregori: Gori
 Guillem: Gem, Gim
 Hermano: Mano
 Ignasi: Nasi, Nani
 Jeroni: Noni
 Joan: Jan
 Joana-Maria: Mia
 Jordi: Toti
 Josefina: Fina
 Josep: Pep, Bep, Bepe, Pepet, Pepó, Pepot, Pepell, Pepic, Pepió, Zep, Zepó, Popó, Pepis, Pepos, Pepissó
 Josepa: Pepa, Bepa
 Lorda (*Lourdes): Luli
 Magdalena: Lena
 Manuel: Nel, Manelic
 Margalida, Margarida: Lida; Guida, Guideta, Guidó, Guidons; Margarideta, Margaridoia, Margaridota, Margaridó
 Margarita: Mita, Ita
 Mercè: Cè
 Meritxell: Txell
 Mireia: Ieia
 Misericòrdia: Coia, Cori
 Montserrat: Rat, Rata, Tat, Rateta
 Narcís: Ciset
 Nicolau: Colau
 Oriol: Uri
 Pere: Peric(o), Perot(e), Però(ne), Perilla, Perós
 Rafael: Fel, Felet
 Rosa: Rosó
 Sebastià: Tià, Tianet
 Teodora: Dora
 Vicent; Sento
 Victòria: Toia

Referències

Bibliografia

Bibliografia addicional 
 

Antroponímia