alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Fortuna

În mitologia romană, Fortuna (greacă -- echivalent Tyche) era personificarea norocului, sperând la noroc.

Mitologie 
Fortuna putea fi reprezentată de asemeni tristă și oarbă, după cum descrierile moderne ale Justiției, încep să reprezinte caracterul capricios al vieții.

Fortuna avea o suită care includea Copia printre binecuvântările sale. Sub numele Annonaria ea proteja proviziile de grâne. În calendarul roman, 11 iunie era zi sacră pentru Fortuna, cu un mare festival pentru Fors Fortuna pe 24. .

Fortuna era acceptată de către mame. Conform tradiției, cultul său a fost introdus Romei de către Servius Tullius. 
Fortuna avea un templu în Forum Boarium, un sanctuar public pe Quirinalis, precum geniul tutelar al Romei însăși, Fortuna Populi Romani, "norocul romanilor", și un oracol în Praeneste, unde norocul era ales de un copil mic care alegee între diferitele ramuri de stejar pe care, eventual, erau scrise diverse lucruri.

În întreaga lume romană, Fortuna era venerată în multe sanctuare, sub variate denumiri care îi erau aplicate conform diferitelor circumstanțe ale vieții în care se spera că influența sa va avea un efect pozitiv. Fortuna nu era întotdeauna pozitivă: era nesigură (Fortuna Dubia); putea fi "noroc schimbător" (Fortuna Brevis) sau chiar nenoroc (Fortuna Mala).

Numele său pare a deriva de la zeița italiană Vortumna, "cea care rotește anul".

Evul Mediu 
Fortuna nu a dispărut din imaginația populară odată cu triumful creștinității. În secolul VI, lucrarea Consolarea Filosofiei, scrisă de omul politic și filozoful Boethius în timp ce își aștepta executarea, a reflectat doctrina creștină despre casus, adică evenimentele aparent întâmplătoare și adesea dezastroase ale Roții Norocului, sunt de fapt inevitabile și providențiale, iar coincidențele sunt o parte din planul ascuns al lui Dumnezeu, căruia nimeni n-ar trebui să i se opună și să încerce să-l schimbe. Evenimente, decizii individuale, influența stelelor toate erau simple vehicule sau instrumente ale Voinței Divine. Însă, poate pentru că Scriptura nu a putut explica toate dintre întrebările vieții, Fortuna a revenit în accepțiunea populară. În generațiile care au succedat, Consolările au devenit lectură obligatorie pentru școlari și studenți.

Bibliografie 
 Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, București, Albatros, 1995 
 Anca Balaci, Mic dicționar de mitologie greacă si romană, Editura Mondero, București, 1992, ISBN 973-9004-09-2 
 George Lăzărescu, Dicționar de mitologie, Casa Editorială Odeon, București, 1992, ISBN 973-9008-28-3
 J.C.Belfiore, Dictionnaire de mythologie grecque et romaine, Paris, Larousse, 2003

Vezi și 
 Mitologie romană
 Listă de zei
 Listă de zei (pe zone geografice)

Legături externe 
 Dicționar mitologic 

Mitologia romană
Zeițe romane
Zeițe ale norocului
Eponime ale asteroizilor
Pricolici

Pricoliciul este, în mitologia românească, un duh rău, în care se presupune că se transformă unii oameni după moarte și care ia înfățișarea unor animale.

Ca și strigoii, ei sunt spirite malefice, trezite din morminte spre a face rău oamenilor. În timp ce strigoii se aseamănă cu forma pe care au avut-o în viață, pricolicii apar întotdeauna ca lupi sau câini mari și fioroși. Se crede că oamenii cu adevărat răi se transformă în pricolici după moarte și continuă să le facă rău altor oameni nevinovați.

De asemenea pricolicii sunt cunoscuți în lumea vie ca și copii făcuți între rudele de gradul 1 și 2 care se nasc cu coadă sau două „cucuie” în cap semnificând coarne de diavol.

Pricolicii mai sunt arătați în mitologia românească asemeni unor copii cu o energie care nu se mai termină, care fac numai năzdravanii și rău altor oameni, și care comunică cu animalele pentru a face pagubă - precum vite pentru a nu mai da lapte, găini pentru a nu mai da ouă, câini etc.

Pricoliciul este menționat pentru prima dată de Dimitrie Cantemir în Descrierea Moldovei , sub forma Tricolici. Dimitrie Cantemir explică (op. cit., p. 262) : „Este întocmai ceea ce franțujii înseamnă le loup garou. Ei zic că cu meșteșugul vrăjilor oamenii se pot preface în lupi și alte fiare sălbatice și că pot să-și însușească în așa chip firea acestora, că pot să se năpustească asupra oamenilor și dobitoacelor și să-i sfâșie.”

Etimologia termenului este necunoscută, deși probabil are origine dacică.

Vezi și
Peter Stump

Note

Legături externe 

  Pricolici - Tricolici 

Mitologie românească
Dagda

În mitologia celtică, Dagda este zeul-tată, soțul zeiței Morrigan și tatăl zeiței Brigit, care domnește asupra tuturor celor create și se manifestă prin fulgere sau tunete și prin razele luminoase create. Deține un ciomag, care are un capăt care ucide și unul care învie, precum și un cazan magic. Dagda posedă și o harfă fermecată, care provoacă auditoriul, rând pe rând, într-un plâns irezistibil, apoi un râs nebun și un somn profund. Are numeroși copii, dintre care cel mai important este Oengus, zeul dragostei și al soarelui. 

În Țara Galilor, Dagda este întâlnit sub numele de Gwydion, iar în Galia cu numele de Sucellos.

Mitologie celtică
Zei ai tunetului
Zei celți
Zei magicieni
Cernunnos

În  mitologia celtică, Cernunnos este zeul animalelor, al prosperității materiale, el simbolizând ciclul reînnoirii naturii, care se perpetuează cu fiecare anotimp. Acest zeu poartă pe cap coarne de cerb, animal sacru, pentru popoarele celtice. Ramurile coarnelor de cerb, pe care le poartă, sunt destinate să cadă iarna, în fiecare an, pentru a crește din nou primăvara, de fiecare dată, mai înalte.

Literatură 
 Altjohann, Michael : Cernunnos-Darstellungen in den gallischen und germanischen Provinzen. În: Peter Noelke (Hrsg.): Romanisation und Resistenz in Plastik, Architektur und Inschriften der Provinzen des Imperium Romanum. Neue Funde und Forschungen. Philipp von Zabern, Mainz 2003, ISBN 3-8053-3089-8, S. 67–80.
 Maier, Bernhard: Lexikon der keltischen Religion und Kultur. Kröner, Stuttgart 1994, ISBN 3-520-46601-5.

Mitologie celtică
Zei ai naturii
Zei ai vânătorii
Wetzlar

|componenta=8 cartiere
|suprafață_totală_km2=75.67
|suprafata_metropolitana_km2=
|altitudine=148-401
|populație_note_subsol=
|populație=52831
|recensământ=2006-06-31
|densitate=
|populatie_urbana=
|populatie_metropolitana=
|an=
|fus_orar=CET
|fus_orar_DST=CEST
|utc_offset=+1
|utc_offset_DST=+2
|camp1_gol_nume=Număr de înmatriculare (auto)
|camp1_gol_info=LDK
|cod_poștal=35521–35586
|tip_cod=Cod zonal
|cod=06441
|website=Website Wetzlar
|descriere_hartă2= 
}}

Wetzlar este un oraș din landul Hessa, Germania. Are o populație de aproximativ 53.000 de locuitori. În timpul Sfântului Imperiu Roman a funcționat la Wetzlar așa numitul Reichskammergericht (Curtea Imperială de Justiție).

Comune vecine 
Granițele Wetzlar-ului sunt trasate strâns în jurul orașului, localitatea suferind din pricina migrației permanente a locuitorilor. Mai jos sunt prezentate comunele vecine, începând din vest, în direcția acelor de ceasornic:
 Herborn
 Solms
 Gießen
 Aßlar
 Weilburg
 Schöffengrund
 Hüttenberg

Personalități născute aici 
 Stefan Lorenz Sorgner (n. 1973), filozof.

Orașe înfrățite 
 Colchester, Regatul Unit
 Avignon, Franța
 Siena, Italia
 Berlin-Neukölln, Germania
 Pisek, Republica Cehă
 Ilmenau, Germania
 Schladming, Austria

Orașe din Hessa
Lug (zeu)

În mitologia celtică (vezi mitologie celtică), Lug este zeul atotștiutor universal, cel mai puternic dintre divinitățile celtice. Zeu al soarelui și al luminii, Lug este în același timp războinic, vrăjitor și inventatorul tuturor artelor, științelor și tehnicilor. Sulița lui fermecată aruncă fulgere și bubuie ca tunetul. Animalul care îl reprezintă este corbul, care încarnează atât lumea celestă, cât și pe cea a tenebrelor, datorită culorii sale negre. Lug reunește cele două lumi, viața și moartea, spiritul și materia, contrariile. El însuși este fiul zeului Diancecht și al fiicei regelui fomor Balor (vezi Fomorii), reprezentantul unei rase venite din Infern, deși este zeul luminii.

Mitologie celtică
Reichskammergericht

Reichskammergericht (în ) (Înalta Curte de Apel Imperială) a fost cea mai înaltă instanță de judecată a Sfântului Imperiu Roman, de la înființarea ei la dieta de la Worms în 1495, până la dizolvarea sa în anul 1806. A funcționat întâi în orașul Frankfurt pe Main.

Statutul curții din 1495 (Reichskammergerichtsordnung), § 3 prevedea că judecătorii trebuiau să se ghideze după dreptul comun (în latină ius commune, în germană gemeines Recht), dând astfel Dreptului roman un caracter oficial.

Componența membrilor Curții Imperiale era stabilită în comun de împărat și de Dieta Imperială. Împăratul numea președintele instanței de judecată (de obicei un reprezentant al celei mai înalte aristocrații germane), președinții camerelor judiciare, precum și unii judecători. Majoritatea membrilor curții erau aleși de dietă și în plus, în perioada inițială de existență a instanței, doar jumătate dintre judecători trebuiau să aibă o diplomă de doctorat în dreptul roman, apoi, din 1548, a fost prevăzut ca toți membrii Înaltei Curți să aibă o asemenea diplomă.

Sedii 
În decursul timpului, Reichskammergericht a avut sediul în diferite localități::

 1495-1497: Frankfurt pe Main, 
 1497-1499: Worms, 
 1500 : Augsburg, 
 1501 : Nürnberg, 
 1502 : Augsburg, 
 1503-1509: Regensburg, 
 1509-1513: Worms, 
 1513-1514: Speyer, 
 1514-1520: Worms, 
 1521-1524: Nürnberg, 
 1524-1527: Esslingen,
 1527-1689: Speyer,
 1689-1806: Wetzlar (În prezent, în clădire se află un muzeu al Reichskammergericht)

Note 

Sfântul Imperiu Roman
Tübingen

|componenta=20 cartiere
|suprafață_totală_km2=108.12
|suprafata_metropolitana_km2=
|altitudine=341
|populație_note_subsol=
|populație=83740
|recensământ=2006-12-31
|densitate=
|populatie_urbana=
|populatie_metropolitana=
|an=
|fus_orar=CET
|fus_orar_DST=CEST
|utc_offset=+1
|utc_offset_DST=+2
|camp1_gol_nume=Număr de înmatriculare (auto)
|camp1_gol_info=TÜ
|cod_poștal=72001–72099
|tip_cod=Cod zonal
|cod=07071 07073 (Unterjesingen) 07472 (Bühl)
|website=www.tuebingen.de
|descriere_hartă2= 
}}

Tübingen este un oraș în sud-vestul Germaniei, în landul Baden-Württemberg. La Tübingen se află una din cele mai prestigioase universități din Europa - Universitatea Eberhard Karl (Universitatea din Tübingen), fondată în secolul XV. Orașul are 85 mii locuitori permanenți, cărora li se mai aduagă încă 25 mii de studenți. Partea veche a orașului este foarte bine păstrată și include edificii din sec. XIV-XVIII, printre care și castelul Tübingen (actualmente muzeu).

Din 1963 și până la sfârșitul vieții a fost profesor la Tübingen celebrul lingvist Eugen Coșeriu. Alături de acesta, asupra românisticii de la Tübingen și-a lăsat amprenta filologul clujean Octavian Șchiau, primul profesor permanent de limba română la Leipzig.

Note

Legături externe 

  Sit oficial

 
Eponime ale asteroizilor
Idunna

În mitologia nordică, Idunna este zeița tinereței eterne, soția lui Bragi, zeul poeziei. Ea 
deține merele de aur ale tinereții.
Când un zeu simte bătrânețea apropiindu-se trebuie doar să 
mănânce niște mere fermecate pentru a deveni din nou tânăr. Idunna fost răpită de Thiazi, gigantul furtunii, iar în acea perioadă, zeii au început să îmbătrânească foarte mult. La răpire a contribuit și Loki, el fiind cel care a ademenit-o pe zeiță să iasă din Asgard. Zeii au aflat de fapta lui Loki și l-au pus să o readucă pe Idun. Zeița a fost salvată de
Loki, deghizat cu pielea de șoim a Freyei, și astfel au reîntinerit toți zeii.

Mitologia nordică
Eponime ale asteroizilor
Matriță (dezambiguizare)

O matriță, este un cuvânt prin care se poate înțelege:
O unealtă folosită la fasonarea unui material prin deformarea plastică la presiune. Exemplu: fabricarea de farfurii de tablă, piese din componența caroseriilor auto (aripi, fețe de uși, capote), în general la fabricarea obiectelor din tablă metalică sau plastică.
O formă în care se toarnă literele, sau și alte forme, folosite la tipărit. Alt exemplu (vezi tehnica proiecției cinematografice): la daghereotipie se obține întâi o imagine (straturi de substanțe chimice) pe o placă metalică. Aceasta se prelucrează chimic și se obține un relief negativ, o matriță, ce se poate folosi la „ștampilarea” imaginii pe hârtie.
Fenris

În mitologia nordică, Fenris sau Fenrir este un monstru gigant sub întruchiparea unui lup.

El este cel mai mare dintre copiii lui Loki și ai femelei-gigant Angerbrode. Zeii au aflat de o profeție care spunea că lupul și familia sa vor fi într-o zi responsabili de distrugerea lumii. Ei au prins lupul și l-au închis într-o cușcă. Doar zeul războiului, Tyr, îndrăznea să îl hrănească și să aibă grijă de el. Când a crescut, dimensiunile gigantice ale lupului i-au determinat pe zei să încerce să îl înlănțuiască pentru a nu reprezenta un pericol. Dar lupul rupea fiecare lanț cu care era prins. De aceea zeii au rugat piticii să creeze un lanț magic pentru ca lupul să nu scape. Acest lanț s-a numit Gleipnir. Apoi zeii au încercat să-l păcălească pe lup pentru a-l prinde, spunându-i că nu este îndeajuns de puternic pentru a rupe lanțurile, care, deși erau de neînvins, păreau foarte subțiri. Lupul a vrut să-și confirme puterea, dar a cerut o dovadă de încredere: unul din ei trebuia să-și pună mâna în fălcile lui. Nimeni nu a acceptat, în afară de Tyr, iar lupul văzând că nu poate scăpa din lanțuri a retezat cu colții mâna zeului. Zeii l-au dus pe Fenris și l-au încătușat de o stânca la 100 km sub pământ, iar capetele lanțului le-au legat în cele patru puncte cardinale. În ziua Ragnarok-ului Fenrir va rupe lanțul și se va alătura giganților în lupta împotriva zeilor. Îl va căuta pe Odin și îl va devora. Vidar, fiul lui Odin, își va răzbuna tatăl cu mâinile goale, rupându-i fălcile lui Fenris.

Mitologia nordică
Lupi în folclor, religie și mitologie
VHDL

VHDL  (abrevierea VHSIC HDL) este acronimul folosit pentru Very High Speed Integrated Circuit Hardware Description Language.

Este vorba despre un limbaj de descriere a hardware-ului (Hardware Description
Language -HDL), destinat descrierii comportamentului și/sau arhitecturii unui "modul" electronic logic, cu alte cuvinte al unei funcțiuni logice combinatorii și/sau secvențiale. Alături de Verilog, este cel mai utilizat limbaj de proiectare a sistemelor electronice digitale. E una din uneltele principale pentru proiectarea circuitelor integrate moderne, aplicat cu succes în câmpul microprocesoarelor (DSP, acceleratoare grafice), în telecomunicații (TV, celulare), automobile (navigație, sisteme de control al stabilității) și altele.

Standardul, pentru VHDL, a apărut in 1987, denumit IEEE 1076 . Iar în 1993 iese o versiune actualizată.

Este utilizat în concepția asistată pe calculator (CAD din engleză, computer aided design) a circuitelor integrate (de exemplu ASIC) sau pentru configurarea FPGA-urilor.

Are o sintaxă asemănătoare cu cea a limbajului Ada.

Vezi și 

 Automat finit
 Cablu electric
 Difuzor
 Digital Signal Processor
 Dolby
 Electronică
 FPGA
 Listă de limbaje de programare
 Ray Kurzweil
 PCB
 Poartă logică
 Tehnoton
 Tranzistor
 Tranzistor unipolar

Legături externe 
 
 
 VHDL Analysis and Standardization Group (VASG)

Electronică
Limbaj de descriere a hardware-lui
Standarde IEEE
Atum

Atum este totul, autocreatorul și sursa tuturor în mitologia egipteană. 

Pre-există din el însuși viața masculină — Ankh și justiția, adevărul feminin — Ma’at. Prin spirit el creează aerul curat, răsuflarea, Shu și pe Tefnut, sora și soția sa, umezeala. Din ei apare pământul Geb și sora și soția lui, Nut, cerul. Geb și Nut sunt despărțiți de Shu. Din pământ și cer se nasc Osiris, Isis, Nephthys și Seth. Atum este zeul creator al Heliopolisului. El poartă coroană dublă, simbolul Egiptului de Sus și Egiptului de Jos, iar imaginea sa este asociată cu leul, taurul, șopârla, șarpele sau scarabeul.

Bibliografie 
 Adolf Erman, Hermann Grapow, Wörterbuch der ägyptischen Sprache, Berlin 1963
 Ana Ruiz, The Spirit of Ancient Egypt, Algora Publishing 2001
 Toby A. H. Wilkinson, Early Dynastic Egypt, Routledge 1999
 James Stevens Curl, The Egyptian Revival: Ancient Egypt as the Inspiration for Design Motifs in the West, Routledge 2005
 Budge, E. A. Wallis. Egyptian Religion. Kessinger Publishing, 1900.
 Budge, E. A. Wallis. The Gods of the Egyptians Volume 1 of 2. New York: Dover Publications, 1969 (original din 1904).

Mitologia egipteană
Zei egipteni
Zei creatori
Tehnicolor

Technicolor (sau hidrotipie) este procedeul tehnic de realizare prin transfer de coloranți a tirajului de copii pozitive color, pentru difuzare în cinematograf, folosit de cele mai multe dintre primele filme color.

Acesta se desfășoară în trei etape:
 Realizarea selecțiilor de culoare: Negativul color cu trei straturi de emulsie, este copiat prin trei filtre de culoare (indigo, verde, roșu), pe trei copii pozitive pe peliculă pancromatică alb/negru, obținându-se copii pozitive intermediare, reprezentând selecții pozitive de culoare în alb/negru.

În continuare, pe peliculă negativă ortocromatică alb-negru, se realizează trei contratipe, care sunt selecții negative de culoare în alb-negru.

 Executarea matrițelor. Cele trei contratipe, selecții de culoare în alb-negru, se copiază pe trei pelicule cu o emulsie specială, care după developare va conține o imagine pozitivă în relief.

 Imprimarea copiilor. Aceasta se face cu ajutorul unei mașini speciale; matrițele se încarcă cu o peliculă specială, blanc film, care conține o fonogramă (pistă de sunet), iar în locul fotogramei un strat de gelatină incoloră. Cele trei matrițe îmbibate cu coloranți în soluții apoase, prin presare, vin pe rând în contact cu blanc filmul, colorându-l. 

Acest procedeu folosit de Technicolor Corporation începând cu anul 1920, a devenit cel mai popular procedeu la Hollywood între 1922 și 1952. La început imaginile erau destul de stridente ca să facă pe mulți realizatori să-l ocolească în realizarea filmelor de artă și nu numai. Procedeul britanic, Kinemacolor este predecesorul Technicolorului. În 1929, în Germania este dezvoltat procedeul AGFA.

Concurența, face ca Technicolorul să fie îmbunătățit. Fiecare studiou are varianta lui de film color (Metrocolor, Werner Bros Color). Astfel, s-a ajuns la producția de vârf a cinematografiei americane, răsunătorul film Pe aripile vântului în acest sistem color.

Culorile au început să fie cât mai apropiate de realitate. Acest lucru a făcut să fie folosit în realizarea unor filme muzicale cum sunt Cântând în ploaie, Vrăjitorul din Oz, filme de acțiune ca Aventurile lui Robin Hood, Ioana D'Arc și a desenelor animate ca Tom și Jerry, Albă ca Zăpada și cei 7 pitici sau Fantasia.

Notă 
Denumirea articolului de mai sus Technicolor este o denumire tehnică în conformitate cu „Tehnica filmului de la A la Z”, cordonator carte ing. Alexandru Marin, Editura tehnică, București,1979, pag.274.

Tehnică cinematografică
Lya Stern

Lya W. Stern () este o violonistă de origine română.

Biografie 

Nascută Lya Weiss, într-o familie de evrei din Cluj, Lya Stern a emigrat în Statele Unite încă din perioada când era elevă.

A studiat muzica orchestrală, de cameră și solo. În timpul studenției la Universitatea Southern California i-a avut ca profesori pe Raphael Bronstein, la Manhattan School of Music in New York, și Jascha Heifetz, la Universitatea Southern California in Los Angeles,  doi foști studenți ai lui Leopold Auer.

S-a căsătorit cu Larry Stern și are doi copii. Este violonistă și profesoară de vioară.

Lya Stern a locuit o perioadă în New York și Los Angeles, iar în prezent locuiește în Washington, D.C. unde este directoarea programului ASTA (Certificate Program for Strings).

Violoniști evrei
Violoniști români
Violoniști americani
Evrei români
Români americani
Min

Min este zeul fertilității masculine, este de asemenea protector al minelor și al agriculturii. Grecii l-au asociat cu Pan. Apare încă din perioada predinastică. Uneori este considerat fiul lui Isis, alte ori consortul ei și tatăl lui Horus. În cinstea lui erau ținute festivaluri, pentru a asigura potența masculină. Statuia era purtata alături de un taur alb, era un ritual al recoltei - reînnoirea vieții văzute prin vegetație. 

Mitologia egipteană
Zei egipteni
Zei ai fertilității
Zei ai agriculturii
Zei ai mineritului
Pusat Penyelidikan dan Perundingan, Universiti Sains Malaysia

Pusat Inovasi dan Perundingan, Universiti Sains Malaysia atau (Consultation and Innovation Center, University Sains Malaysia)

Alamat: 
Timbalan Naib Cancelor,
Universiti Sains Malaysia, 
(Bahagian Penyelidikan dan Pembangunan), 
11800 USM, Pulau Pinang. 

Institut penyelidikan di Malaysia
Universiti Sains Malaysia
Pusat Inovasi dan Perundingan, Universiti Sains Malaysia

Pusat Inovasi dan Perundingan, Universiti Sains Malaysia atau (Consultation and Innovation Center, University Sains Malaysia)

Alamat: 
Timbalan Naib Cancelor,
Universiti Sains Malaysia, 
(Bahagian Penyelidikan dan Pembangunan), 
11800 USM, Pulau Pinang. 

Institut penyelidikan di Malaysia
Universiti Sains Malaysia
Popis gradova u Butanu



Vanjske veze 

 Population and Housing Census of Bhutan 2005 

Butan
Popis gradova u Bosni i Hercegovini

Bosna i Hercegovina
Bosn

simple:Bosnia and Herzegovina#Cities
Jack Warden

Jack Warden (18.9. 1920 – 19.7. 2006.) bio je ugledni Emmyjem nagrađen američki karakterni glumac.

Filmografija 
 The Replacements (2000)
 Bulworth (1998)
 Chairman Of The Board (1998)
 Dirty Work (1998)
 Mighty Aphrodite (1995)
 Problem Child 3: Junior in Love (1995)
 While You Were Sleeping (1995)
 Bullets Over Broadway (1994)
 Problem Child 2 (1991)
 Problem Child (1990)
 The Presidio (1988)
 Dead Solid Perfect (1988)(Cable TV)
 Still Crazy Like a Fox (1987) (TV)
 September (1987)
 Crazy Like a Fox (1984) TV Series
 Crackers (1984)
 The Verdict (1982)
 So Fine (1981)
 The Great Muppet Caper (1981)
 Used Cars (1980)
 Being There (1979)
 Topper (1979) (TV)
 The Bad News Bears (1979) TV Series
 ...And Justice for All (1979)
 Death on the Nile (1978)
 Heaven Can Wait (1978)
 Raid on Entebbe (1977) (TV)
 The White Buffalo (1977)
 All the President's Men (1976)
 Jigsaw John (1976) TV Series
 Shampoo (1975)
 The Apprenticeship of Duddy Kravitz (1974)
 The Man Who Loved Cat Dancing (1973)
 Brian's Song (1971) (TV)
 Who Is Harry Kellerman and Why Is He Saying Those Terrible Things About Me? (1971)
 N.Y.P.D. (1967) TV Series
 The Wackiest Ship in the Army (1965) TV Series
 The Thin Red Line (1964)
 Bewitched - It Shouldn't Happen To A Dog (1964) TV series Guest appearance
 Donovan's Reef (1963)
 The Asphalt Jungle (1961) TV Series
 Wake Me When It's Over (1960)
 Twilight Zone (1960) gostujuća uloga
 Run Silent, Run Deep (1958)
 12 Angry Men (1957)
 From Here to Eternity (1953)
 Mr. Peepers (1952) TV Series
 Man with My Face (1951)
 You're in the Navy Now'' (1951) (bez imena na špici)

Izvori

Eksterni linkovi 
 
 
 Obituary from the BBC
 MSNBC obituary
 Cinema2000 osmrtnica 

Američki filmski glumci
Američki televizijski glumci
That Certain Summer

That Certain Summer je američki TV-film iz 1972. godine. Premijerno je prikazan na programu TV-kuće ABC u okviru programa ABC Movie of the Week. Smatra se jednim od prvih TV-emisija koja na američke male ekrane dovela temu homoseksualnosti. 

U filmu je nastupao Hal Holbrook kao razvedeni otac sina-tinejdžera (Scott Jacoby), koji se mora pomiriti s očevom homoseksualnošću. Martin Sheen je u filmu tumačio očevog ljubavnika.

That Certain Summer je osvojio Zlatni globus kao najbolji televizijski film. Scott Jacoby je dobio nagradu Emmy kao najbolji sporedni glumac u dramskom TV-programu.

Vanjski link 
 IMDB listing

TV-filmovi 1972.
TV emisija sa LGBT tematikom
Dobitnici Zlatnog globusa za najbolju miniseriju ili TV film
Authority control 2
Scott Jacoby

Scott Jacoby (26.11. 1956.-) je američki glumac. Najpoznatiji je po tome što je osvojio Emmy za ulogu u TV-filmu That Certain Summer iz 1972. godine.

Filmografija

kao glumac 
 1969 : Children's Games : The Son
 1971 : [['The Anderson Tapes]] : Jerry Bingham
 1972 : Rivals : Jamie
 1972 : No Place to Run (TV) : Doug
 1972 : That Certain Summer (TV) : Nick Salter
 1973 : Baxter! : Roger Baxter
 1973 : The Man Who Could Talk to Kids (TV) : Kenny Lassiter
 1968 : One Life to Live) (TV-serija) : Hubcap (1973-1974)
 1974 : Grandpa, Mom, Dad and Richie (TV)
 1974 : Bad Ronald (TV) : Ronald Wilby
 1976 : Smash-Up on Interstate 5 (TV) : Lee Bassett
 1976 : The Little Girl Who Lives Down the Lane : Mario
 1977 : Love and the Midnight Auto Supply : Justin
 1977 : Harold Robbins' 79 Park Avenue (TV-serija) : Paulie Fludjicki
 1978 : Our Winning Season : David Wakefield
 1979 : No Other Love (TV) : Bruce Michaels
 1980 : Warrior Island : Annigar
 1980 : The Diary of Anne Frank (TV) : Peter Van Daan
 1986 : The Supernaturals : Pvt. Chris Mendez
 1987 : Return to Horror High : Josh Forbes
 1989 : To Die For : Martin Planting
 1991 : Son of Darkness: To Die for II : Martin

kao režiser 
 1997 : To Kill a Mockingbird
 2001 : Rage: 20 Years of Punk Rock West Coast Style

kao scenarist 
 2001 : Rage: 20 Years of Punk Rock West Coast Style

kao montažer 
 2001 : Rage: 20 Years of Punk Rock West Coast Style

Vanjski linkovi 
 

Američki televizijski glumci
Dobitnici i dobitnice Emmy Award
The Glass Menagerie

The Glass Menagerie (Staklena menažerija) je kazališni komad Tennesseeja Williamsa. Drama je premijerno prikazana u Chicagu 1944. godine, a godinu dana kasnije je dobila prestižnu nagradu Kruga njujorških dramskih kritičara. The Glass Menagerie je bio Williamsov prvi uspješni komad; nakon nje je postao jedan od najuglednijih američkih dramskih pisaca. Često se navodi kako The Glass Menagerie od svih Williamsovih drama ima najviše autobiografskih elemenata.

Filmske i televizijske adaptacije 

Najranija filmska adaptacija predstave The Glass Menagerie je istoimeni igrani film u režiji Irvinga Rappera iz 1950. godine s Gertrude Lawrence, Jane Wyman, Kirkom Douglasom i Arthurom Kennedyjem u glavnim ulogama. 

8.12. 1966. američka TV-kuća CBS je emitirala vlastitu verziju sa Shirley Booth,Halom Holbrookom i Patom Hingleom u glavnim ulogama. 

16.12. 1973. je, pak, ABC emitirala drugu po redu TV verziju u režiji Anthonyja Harveya, s Katharine Hepburn, Samom Waterstonom, Michaelom Moriartyjem i Joannom Miles u glavnim ulogama. Sve četvoro glumaca su nominirani za Emmyje, a dobili su ih Moriarty i Miles. 

Nova filmsku verziju je 1987. godine snimio Paul Newman s Joanne Woodward, Johnom Malkovichem, Karen Allen i Jamesom Naughtonom u glavnim ulogama. 

U Indiji je 2004. godine snimljen film Akale (Preko), adaptacija drame na malayam jeziku.

Vanjski linkovi 
 Internet Broadway Database listing for all productions
 Study resource for writing about The Glass Menagerie
 Internet Movie Database listing for 1966 television production
 

Drame 1944.
Drame Tennesseeja Williamsa
Authority control 2
The Glass Menagerie (TV film)

The Glass Menagerie () je naziv za američki TV-film temeljen na istoimenom kazališnom komadu Tennesseeja Williamsa, a koji je premijerno prikazan na TV-mreži ABC 16.12. 1973. Tu je verziju režirao Anthony Harvey, a glavne su uloge tumačili Katharine Hepburn, Sam Waterston, Joanna Miles i Michael Moriarty.

Miles i Moriarty su za svoje uloge nagrađeni Emmyjem.

Uloge
 Katharine Hepburn ... Amanda Wingfield, nekadašnja južnjačka ljepotica koju je napustio muž i koja žudi sa kavalirstvom i idilom Starog Juga koju pamti iz mladosti i želi svojoj djeci.
 Sam Waterston ... Tom Wingfield, Amandin sin koji radi u skladištu, ali sanja postati književnik. Osjeća se vezanim, ali o opterećinim porodicom.
 Joanna Miles ... Laura Wingfield, Amandina stidljiva i preosjetljiva kćer.
 Michael Moriarty ... Jim O'Connor, Tomova kolega sa posla koji je pozvan kod Wingfieldovih na večeru kako bi postao Laurin prvi udvarač.

Vanjske veze
 

Američki filmovi
Dramski filmovi
Authority control 2
Michael Moriarty

Michael Moriarty (5.4. 1941) je Tonyjem i Emmyjem nagrađeni američki glumac. Najpoznatiji je po svojoj ulozi Bena Stonea u TV seriji Law & Order.

Biografija 
Michael Moriarty se rodio u Detroitu i irskoameričkoj porodici. Djed mu je bio poznati igrač bejzbola George Moriarty. Školovao se na Dartmouth Collegeu, a nakon osvajanja Fulbrightove stipendije i na prestižnoj londonskoj Akademiji muzičkih i dramskih umjetnosti.

Moriartyjeva glumačka karijera je poticaj dobila nakon nastupa u zapaženoj TV-adaptaciji Williamsovog komada Staklena menažerija. Za tu je ulogu dobio Emmy, a poslije je dobio još jedan za ulogu nacističkog birokrata u hvaljenoj mini-seriji Holocaust.

Moriarty se, usprkos uspjeha na televiziji, uglavnom orijentirao na kazališnu karijeru, nauštrb nastupa u Hollywoodu. 1980-ih je, pak, imao zapažene uloge u filmovima Larryja Cohena. Najveći uspjeh je postigao kao tužitelj Ben Stone u hvaljenoj TV-seriji Law & Order koja se počela emitirati 1990. godine.

Moriarty je u toj ulozi ostao četiri sezone, a nakon toga je zamijenjen. Okolnosti njegovog odlaska 1994. godine su predmet kontroverze. Producent Dick Wolf tvrdi da je Moriarty zbog psihičkih problema imao poteškoće u nastupima na setu. Sam Moriarty tvrdi da su producenti popustili pritisku Janet Reno, ministrice pravde u administraciji Billa Clintona, kojoj se Moriarty zamjerio svojim oštrim protivljenjem pokušajima da se uvede federalna cenzura na američkoj televiziji.

Nakon odlaska iz serije, Moriarty je otišao u Kanadu gdje i danas živi. Postao je aktivan u politici, te često iznosi desničarske stavove od kojih je najpoznatije njegovo oštro protivljenje pravu na abortus.

Eksterni linkovi 
 Official website 
 
 Yahoo Movies: Michael Moriarty
 Michael Moriarty UUU fan site : includes semi-regular blog posts by Moriarty

Američki glumci
Američki političari
Dobitnici i dobitnice Tony Award
Dobitnici i dobitnice Emmy Award
Dobitnici Zlatnog globusa za najboljeg glumca u dramskoj seriji
Authority control
Will Geer

Will Geer (Frankfort, Indiana, 9.3. 1902 – Los Angeles, 22.4. 1978.) bio je američki glumac. Pravo ime mu je bilo William Auge Ghere. Najpoznatiji je po ulozi Grandpa (Djeda) Waltona u popularnoj TV-seriji 1970-ih pod imenom The Waltons.

Geer je 1930-ih bio deklarirani ljevičar, a zbog odbijanja da svjedoči pred HUAC-om je 1950-bio na Hollywoodskoj crnoj listi.

Vanjski link 
 

Američki filmski glumci
Američki televizijski glumci
Holivudska crna lista
Asim Brkan

Asim Brkan (Mostar, 16. 3. 1954. godine) je bosanskohercegovački pjevač narodne muzike.

Karijeru je započeo 1976. godine. Uspješno je sarađivao poznatim zvijezdama tadašnje jugoslavenske estrade kao sto su Aco Stepić, Ljubo Kešelj, Selver Pašić i dr.

Među najpoznatije Asimove hitove spadaju: "Najljepšu haljinu večeras obuci", "Jednom sam i ja volio", "Vjerenički prsten, "Ema", "Dosta mi je svega". Razvitak karijere i poslovne obaveze su ga prinudile da se iz svog rodnog Mostara odseli i da nastavi da živi na relaciji Sarajevo-Beograd. Na početku rata u BiH napustio je Beograd i otišao zu pravcu zapadne Evrope. Tamo se priključuo se Humanitarnom pokretu BiH estrade za pomoć Bosni i Hercegovini. Održao je nekoliko stotina humanitarnih koncerata za BiH. Od 1996. godine živi u Tuzli sa svojom suprugom i dva sina.

Bosanskohercegovački pjevači
Harry O

Harry O je bila američka policijska TV serija koja se dvije sezone emitirala na ABC-u od 1974. do 1976.

U seriji je David Janssen tumačio glavnog junaka - Harryja Orwella - policajca iz San Diega prisilno umirovljenog nakon ranjavanja u leđa. Nakon toga je otvorio privatnu detektivsku agenciju u San Diegu. 

U prvoj sezoni je Henry Darrow tumačio policijskog poručnika Mannyja Quinlana. Nakon prve sezone se radnja premjestila u Malibu jer je producentima bilo preskupo snimati u San Diegu. Quinlanov lik je ubijen, a Anthony Zerbe je tumačio novi stalni lik - poručnika K. C. Trencha iz policije u Santa Monici.

Napomene

Eksterni linkovi 
 
 
 

TV serije
Anthony Zerbe

Anthony Jared Zerbe (Long Beach, 20. 5. 1936 -) je ugledni američki kazališni, filmski i televizijski glumac. Jedna od njegovih najpoznatijih uloga je vampirski vođa Matthias u filmu The Omega Man.

Filmografija 
 Will Penny (1967)
 Cool Hand Luke (1967)
 They Call Me Mister Tibbs! (1970)
 The Liberation of L.B. Jones (1970)
 The Molly Maguires (1970)
 The Omega Man (1971)
 The Priest Killer (1971)
 The Life and Times of Judge Roy Bean (1972)
 Snatched (1972)
 The Strange Vengeance of Rosalie (1972)
 The Hound of the Baskervilles (1972)
 The Laughing Policeman (1973)
 Papillon (1973)
 She Lives (1973)
 Carola (1973)
 The Parallax View(1974)
 The Healers(1974)
 The Animal Within(1974)
 Rooster Cogburn (1975)
 Farewell, My Lovely (1975 film) (1975)
 Secret of the Pond (1975)
 The Turning Point (1977 film) (1977)
 In the Glitter Palace (1977)
 Child of Glass (1978)
 Who'll Stop the Rain? (1978)
 KISS Meets the Phantom of the Park (1978)
 Centennial (1978)
 Attica (1980)
 The First Deadly Sin (1980)
 The Seduction of Miss Leona (1980)
 A Question of Honor (1981)
 Rascals and Robbers: The Secret Adventures of Tom Sawyer and Huckleberry Finn (1982)
 Soggy Bottom USA (1983)
 The Return of the Man from U.N.C.L.E. (1983)
 The Dead Zone (1983)
 Off Beat (1986)
 Opposing Force (1986)
 One Police Plaza (1986)
 Dream West (1986)
 North and South, Book II (1986)
 Baja Oklahoma (1987)
 Steel Dawn (1987)
 Equalizer: Memories of Manon (1987)
 P.I. Private Investigations (1987)
 Independence (1987)
 Onassis (1988)
 Listen to Me (1989)
 See No Evil, Hear No Evil (1989)
 Columbo: Columbo Goes to the Guillotine (1989)
 Licence to Kill (1989)
 To Save a Child (1991)
 Asteroid (1997)
 Touch (1997)
 Star Trek: Insurrection (1998)
 True Crime (1999)
 The Matrix Reloaded (2003)
 The Matrix Revolutions'' (2003)

Vanjske veze 
 

Zerbe, Anthony
Zerbe, Anthony
Zerbe, Anthony
Authority control
Srpska demokratska stranka (Hrvatska)

Srpska demokratska stranka je nacionalistička politička stranka koja je djelovala na području današnje Hrvatske, okupljajući njeno srpsko stanovništvo.
 
Osnovana je od strane psihijatra Jovana Raškovića 17.2. 1990. u tadašnjoj SR Hrvatskoj nedugo nakon ustavnih amandmana koji su dozvolili višestranački sistem, odnosno prije prvih višestranačkih izbora.

SDS je na izborima osvojila tek nekoliko mandata, s obzirom da je većinu srpskih glasova, a i zastupnika uzeo Račanov Savez komunista Hrvatske, reformiran u Stranku demokratskih promjena. Većinu u Saboru i vlast u Hrvatskoj je, pak, osvojila Hrvatska demokratska zajednica na čelu s Franjom Tuđmanom.

Tuđman je ispočetka nastojao sklopiti sporazum sa SDS, ali je duboko neslaganje SDS s izbacivanjem Srba kao konstitutivnog naroda u novom Ustavu, odnosno zalaganje HDZ za osamostaljenjem Hrvatske u odnosu na Jugoslaviju dovelo do spora, a na terenu i do napetosti koje su eskalirale s balvan revolucijom. 

U međuvremenu je u susjednoj Bosni i Hercegovini formirana sestrinska Srpska demokratska stranka.

Nakon incidenta na Plitvičkim jezerima u proljeće 1991. je vodstvo SDS od Raškovića preuzela ekstremna frakcija na čelu s Milanom Babićem, koja se zalagala za kidanje svih veza s Hrvatskom, odnosno stvaranje Republike Srpske Krajine koja će ostati u krnjoj Jugoslaviji, odnosno ujediniti se sa Srbijom.

Milan Đukić, jedan od čelnika SDS-a iz Donjeg Lapca, protjeran je nakon što se suprotstavio takvoj politici. Na područjima pod hrvatskom kontrolom je početkom 1991. organizirao Srpsku narodnu stranku.

Kada je završetkom rata u Hrvatskoj prestala postojati Krajina, s njom je prestao postojati i SDS. Dio njenih kadrova koji se opredijelio za nastavak života u Hrvatskoj danas djeluje kroz Samostalnu demokratsku srpsku stranku.

Bivše političke stranke u Hrvatskoj
Socijalistička stranka Hrvatske

Socijalistička stranka Hrvatske (akr. SSH; prethodno Socijalistički savez Hrvatske – Savez socijalista Hrvatske, akr. SS–SSH), politička stranka lijeve orijentacije koja je djelovala u Hrvatskoj ranih 1990-ih.

SSH je prije dolaska demokracije u Hrvatskoj postojala kao društveno-politička organizacija pod nazivom Socijalistički savez radnog naroda Hrvatske, odnosno krovna organizacija za sve pojedince i organizacije osim SKH. Prije prvih višestranačkih izbora 1990. SSRNH se reformirao u Socijalističku stranku Hrvatske, isto kao što su se komunisti reformirali u današnji SDP. Na izborima su se obje stranke natjecale u bloku i bile poražene.

Dok je SDP kako-tako životario kao nominalno najjača stranka u Saboru, dotle je SSH, izgubivši razlog postojanja, počeo nestajati.

Nakratko je vraćena u život kada je ne njeno čelo godine 1992. došao ugledni zagrebački advokat Silvije Degen te vodio relativno uspješnu kampanju kao kandidat na predsjedničkim izborima.

SSH se ne smije miješati sa Socijalistička partija Hrvatske - Lijeva alternativa koju je svojevremeno vodio Stipe Šuvar, niti sa Socijalističkom partijom Hvratske koja je 1990. godine osnovana na područjima buduće Krajine pod vodstvom Borislava Mikelića.

Vidi još 

 Socijalistički savez radnog naroda Hrvatske
 Akcija socijaldemokrata Hrvatske

Bivše političke stranke u Hrvatskoj
Hrvatska stranka

Hrvatska stranka je naziv za desno orijentiranu nacionalističku političku stranku koja je početkom 1990-ih djelovala u Hrvatskoj. Osnovana je 1990. godine i na prvim višestranačkim parlamentarnim izborima je sudjelovala u tzv. Hrvatskom bloku okupljenom oko Tuđmanovog HDZ-a. Stranci je najveći pečat dao njen živopisni vođa Hrvoje Šošić, koga je Tuđman 1993. godine imenovao u Županijski dom Hrvatskog sabora.

Bivše političke stranke u Hrvatskoj
Jugoslavenska samostalna demokratska stranka

Jugoslavenska samostalna demokratska stranka (JSDS) je naziv za političku stranku osnovanu pred prve višestranačke izbore u Hrvatskoj 1990. godine. Stranka je uglavnom djelovala na Baniji, Kordunu u područjima sa srpskom većinom, a pozivala se na tradiciju Samostalne demokratske stranke.

Na samim izborima JSDS nije dobila nijedno mjesto u Saboru, uglavnom zato što je njeno glasačko tijelo glas dalo Savezu komunista Hrvatske. S raspadom Jugoslavije, izbijanjem rata i stvaranjem rata stranka se vrlo brzo ugasila.

Bivše političke stranke u Hrvatskoj
Dalmatinska akcija

Dalmatinska akcija (DA) je hrvatska regionalistička politička stranka koja je djelovala na području Dalmacije 1990-ih.

Osnovana je u Splitu u jesen 1990. godine, a prvi predsjednik joj je bio ugledni splitski humorist Đermano Ćićo Senjanović. Stranka se u svom programu zalagala za regionalno preuređenje Hrvatske, odnosno stvaranje Dalmacije kao posebne upravne jedinice koja će dijeliti ovlasti s centralnom vlasti u Zagrebu. Godinu dana kasnije on je napustio stranku, na čije je čelo stala sociologinja dr. Mira Ljubić-Lorger.

DA je na nacionalnu političku scenu došla prilikom parlamentarnih izbora 1992. kada je Mira Ljubić-Lorger izabran u Sabor na zajedničkoj listi s regionalnim strankama Istarski demokratski sabor i Riječki demokratski savez. Stranka je svoj uspon nastavila i na lokalnim izborima početkom 1993. kada je dobila svoje predstavnike u skupštini Splitsko-dalmatinske županije, kao i Gradskom vijeću Splita, kao i nekih drugih dijelova Dalmacije.

Iako zbog specifičnih ratnih i drugih okolnosti, odnosno okupacije dijela Dalmacije, nikada nije mogla računati na razinu podrške kakvu je imao IDS u Istri, napadana je kao protuhrvatska i separatistička stranka, odnosno opasnost od strane vladajućeg HDZ. U septembru 1993. je njeno sjedište u Splitu razneseno bombom, a članovi rukovodstva nakratko pritvoreni pod optužbom da su sami inscenirali taj napad.

Sudski proces je završio oslobađajućom presudom 1996. godine, ali je u međuvremenu DA znatno oslablila zbog stalnih raskola u rukovodstvu. Godine 1995. se na izborima natjecala za Sabor na listi lijevih stranaka pod vodstvom Akcije socijaldemokrata Hrvatske, ali nije obnovila parlamentarni status.

Na daljim lokalnim i nacionalnim izborima DA nije uspjela osvojiti nijedno mjesto te se postupno počela gasiti. Godine 2003. je i službeno izbrisana iz registra političkih stranaka.

Dio njenih bivših članova je okupljen u tzv. Maslinu - Dalmatinsku autonomašku stranku.

Ideologija

Osnovi ideologije Dalmatinske akcije su bili promicanje dalmatinske nacionalnosti , odnosno da se ljudima koji su se izjašnjavali kao Dalmatinci u etničkom smislu prizna status nacionalne manjine. 

Bivše političke stranke u Hrvatskoj

Dalmacija
Primorsko-goranski savez

Primorsko-goranski savez (PGS) je hrvatska regionalistička politička stranka koja djeluje na području Hrvatskog primorja i Gorskog Kotara.

Osnovana je 1990. godine u Rijeci pod nazivom Riječki demokratski savez, i ispočetka je svoje aktivnosti ograničila samo na taj grad. Na parlamentarnim izborima godine 1992. je sudjelovala na zajedničkoj listi s regionalnim strankam Istarski demokratski sabor i Dalmatinska akcija.

Iako je ta lista probila plafon od 3 % i dobila dva mjesta u Saboru, njen predstavnik dr. Vladimir Smešny je bio na 3. mjestu te nije prošao. Parlamentarni status je ipak dobila zahvaljujući tome što je njen tadašnji kandidat Vladimir Bebić uspio poraziti HDZ-ovog kandidata u jednoj od dvije većinske izborne jedinice u Rijeci. 

Bebić je ubrzo nakon toga napustio RiDS te se priključio HKDU. Međutim, RiDS je u međuvremenu postao etabliran na lokalnim izborima 1993. godine, iako se u Rijeci nije mogao mjeriti s dominacijom IDS u susjednoj Istri.

RiDS je poslije promijenio ime u PGS, nastojeći se definirati kao regionalistička stranka koja osim interesa Rijeke zastupa i interese šire regije.

Na izborima 2000. godine je ušao u Sabor kao koalicijski partner SDP i HSLS, a godine 2003. kao koalicijski partner SDP.

Na izborima 2007. godine PGS će nastupiti kao koalicijski partner HSS i HSLS.

Političke stranke u Hrvatskoj
Hrvatski dalmatinski dom

Hrvatski dalmatinski dom (HDD) je desno orijentirana hrvatska regionalna politička stranka koja djeluje u Dalmaciji.

Političke stranke u Hrvatskoj
Hrvatski državotvorni pokret

Hrvatski državotvorni pokret je ekstremistička, nacionalistička politička stranka koja je djelovala u Hrvatskoj 1990-ih.

Osnovana je 1980-ih među pripadnicima radikalnih hrvatskih političkih emigranata, koji su se zalagali za uništenje tadašnje SFRJ i stvaranje nezavisne države Hrvatske na njenim ruševinama. Njen prvi vođa je bio Nikola Štedul, bivši bliski saradnik Vjekoslava Luburića zapovednika koncentracijskog logora Jasenovac. 

Nakon uvođenja višestranačkog sistema u Hrvatskoj 1990. godine, HDP se registrirao i sudjelovao u političkom životu. Jedni od njenih najznačajnijih članova bili su osuđeni ratni zločinci Tihomir Orešković i Mirko Norac, dok je ekstremno desni političar Mladen Schwartz bio stranački ideolog.

HDP nakon završetka rata nije uspio ostati značajnom strankom, te se do 2006. godine postupno gasio , ali 2011. godine ova ugasla neoustaška stranka ponovno dolazi u hrvatske medije kada njen član Petar Penava, bivši djelatnik SISa i osoba nad kojom su vođene istražne radnje zbog podmetanja bombe u hrvatsku ambasadu tokom dolaska predsednika Josipovića , poziva policiju i u ime nepostojećeg Srpskog revolucionarnog pokreta preuzima odgovornost za veliki požar kod Knina

Izvori 

Bivše političke stranke u Hrvatskoj
Otočki demokratski forum

Otočki demokratski forum je politička stranka koja je 1990. godine djelovala u Hrvatskoj, odnosno na otocima Kvarnera.

Formirana je pred prve višestranačke izbore. S obzirom da se do samih izbora na otocima nisu uspjele stvoriti organizacije HDZ-a ili stranaka Koalicije narodnog sporazuma, uspjela je prikupiti glasove antikomunistički raspoloženih birača. Tako je uspjela nekoliko svojih predstavnika poslati u Sabor, odnosno lokalne organe vlasti.

S vremenom se ugasila, a njeni predstavnici su uglavnom prešli u redove desnih stranaka.

Bivše političke stranke u Hrvatskoj
Zelena akcija Split

Zelena akcija Split (ZAS) je naziv za hrvatsku ekološki orijentiranu političku stranku koja je djelovala u Splitu početkom 1990-ih.

Osnovana je nedugo pred prve višestranačke izbore. Njeni kandidati su natjecali za Sabor i za općinsku skupštinu Splitu. Jedini je u Sabor bio izabran dr. Nikola Visković kao zajednički kandidat ZAS i SKH-SDP.

Ubrzo nakon toga je zbog rata i drugih okolnosti ZAS postupno prestala s radom.

Bivše političke stranke u Hrvatskoj
Stranka demokratske akcije Hrvatske

Stranka demokratske akcije Hrvatske (SDAH) je politička stranka koja okuplja Bošnjake u Hrvatskoj te predstavlja ispostavu istoimene matične stranke u Bosni i Hercegovini. 

Osnovana je 1991. godine, a njen vođa je Šemso Tanković, koji od 2003. kao saborski zastupnik predstavlja bošnjačku manjinu u Saboru.

Vanjski linkovi 
 Službene stranice

Političke stranke u Hrvatskoj
Savez socijalističke omladine Hrvatske

Savez socijalističke omladine Hrvatske (SSOH) je naziv za hrvatsku republičku organizaciju Saveza socijalističke omladine Jugoslavije, jedne od Ustavom propisanih društveno-političkih organizacija u Hrvatskoj.

Poznata je po tome što je kao svoje glasilo imalo Polet, jedan od najhvaljenijih, ali i najkontroverznijih omladinskih tjednika u Jugoslaviji.

Nestala je 1990. godine zajedno s propašću jednopartijskog komunističkog sistema. Za razliku od nekih drugih republika (Slovenija, BiH) nisu uspjeli pokušaji da se od nje u uvjetima višestranačja transformira u političku stranku. Većina njenih rukovodećih kadrova je prešla u HDZ i druge desne stranke.

Socijalistička Republika Hrvatska
Političke organizacije u Hrvatskoj
Stranka Jugoslavena

Stranka Jugoslavena ili Stranka Jugoslovena (SJ) je naziv za političku stranku koja je djelovala u Jugoslaviji na samom početku demokratskih promjena 1990-ih, kada je u republikama tadašnje Jugoslavije napušten jednostranački komunistički sistem. 

Prva podružnica Stranke Jugoslovena je formirana u Zagrebu 06.03.1990.. Njen prvi predsjednik je bio Ante Ercegović.
1991.godine Izborna Skupština u Sarajevu bira Predsjednika Dr Mirko Frančeski iz Splita. Za predsjednika IO SJ izabran je Prof. Dr Ante Popović. Posle eksplozije bombe u advokatskoj kancelariji Predsjednika Frančeskog u Splitu, on podnosi ostavku
i stranku preuzima Dr Veso Trninić iz Sarajeva. Zbog ratnih okolnosti 1993.g. iz tadašnjeg Sarajeva Dr Veso Trninić svu dokumentaciju i pečat dostavlja Dr Vinku Periću u Gradišku, kod koga se i danas nalazi većina pisane i video dokumentacije.

U Beogradu je formirana podružnica 1991. godine na osnivačkoj skupštini u Hotelu Jugoslavija i njen prvi predsenik bio je pravnik Staniša Trifunović. Doc. Dr Vinko Perić, sadašnji (2013) Predsjednik Srpske napredne stranke RS je inače član Ruske Akademije naučnih otkrića i pronalazaka, kao i redovni član Srpske kraljevske asocijacije akademika Srbije. Bio je jedan od osnivača Stranke Jugoslovena, Predsjednik podružnice Bosanska Gradiška i član Savetodavnog odbora SJ. 
Od poznatijih osnivača Stranke Jugoslovena su i: Prof. Dr Emil Vlajki, Prof. Dr Svetozar Livada, Dr Drago Zlopaša, mr Luka Petrović, Dr Dragutin Ilić, Dr Perica Bundalo, Dr Pero Višnjić, Prof. Dr Ante Popović, Zaharije Trnavčević, Simo Brajević, Božidar Milosavljević, Sanja Lokar, Sonja Petrović, Blagoje Josipović, Blaško Gabrić, itd. . . 

Za razliku od mnogih tada formiranih stranaka SJ je nastojala djelovati na cijeloj teritoriji SFRJ, a okupljala je građane koji su se u etničkom smislu izjašnjavali kao Jugoslaveni. Na popisu 1991. godine u BiH ih je bilo preko 12%. 

Njen program se zalagao za očuvanje Jugoslavije, bilo kao federacije, bilo kao unitarne države podijeljene na autonomne regije. 

S obzirom da se većina stanovništva svih republika osim Srbije i Crne Gore uglavnom opredijelila za stranke s nacionalnim predznakom, a u Sloveniji, Hrvatskoj kao i većna naroda u BiH, za separatističku opciju, a sve uz svestranu pomoć stranog faktora. Jugosloveni su tada bili ignorisani, omalovažavani, šikanirani, te osim partnersko-koalicione stranke Reformskih snaga Ante Markovića većina drugih su bile neprijateljski raspoložene prema Jugoslovenima, a u BiH posebno od SDA. SDA je sve uradila da Jugosloveni ne izađu u BiH na izbore i da njihov kao "Jugosloven" Dr Ejub Ganić prođe, što im je i uspjelo. 
Izbijanje rata i raspad države su joj vrlo brzo i potpuno onemogućili rad, te se postupno ugasila.

Političke stranke u Jugoslaviji
Hrvatska konzervativna stranka (1995)

Hrvatska konzervativna stranka je naziv za desna politička stranka koja je djelovala u Hrvatskoj sredinom 1990-ih. Bila je poznata po podržavanju politike HDZ i Franje Tuđmana. Na parlamentarnim izborima 1995. godine nije se uspjela izboriti za ulazak u Sabor, nakon čega se postupno ugasila.

Predsjednik stranke bio je dr. Andro Ozretić, a sjedište joj je bilo u Splitu, Poljička cesta 39/1. Osnovana je u Splitu 29. travnja 1995. godine.

Izvori

Bivše političke stranke u Hrvatskoj