alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Josip Generalić

Josip Generalić (Hlebine, 19.2. 1935. - Koprivnica, 22.12. 2004.) je bio hrvatski slikar.

Prve radove u ulju na platnu naslikao je 1950. godine, a prvi javni nastup imao je godine 1954. u Križevcima gdje je završio učiteljsku školu. Prvu samostalnu izložbu imao je godine 1959. u Muzeju grada Koprivnice.Godine 1960. počinje raditi kao učitelj u osmogodišnjoj školi u Zagrebu, u kojem dvije godine kasnije završava Višu pedagošku školu. Pod utjecajem osobnih tragedija Generalićeva djela čine fazu koju je sam autor nazvao "crna faza".Za svoga života Josip Generalić izlagao je na preko tisuću skupnih i 200 samostalnih izložbi na svim kontinentima. Redovito je izlagao na reprezentativnim izložbama Hrvatske i svjetske naive, a za svoj umjetnički rad dobio je nagrade mnogih žirija. utor je nekoliko scenografija u zagrebačkim kazalištima, ilustrirao je knjige za djecu, izradio tridesetak tapiserija od kojih je "Velika berba grožđa" uvrštena u stalni postav Muzeja moderne umjetnosti u Soilami, Japan. Josipa Generalića kritičari ubrajaju u vrhunske slikare i grafičare naivne umjetnosti, te među najveće predstavnike u svijetu poznate "Hlebinske škole". Kritičari Josipova djela svrstavaju u četiri faze: Hlebinski verizam, cvjetnu fazu, fazu portreta istaknutih osoba i crnu fazu. Josip Generalić preminuo u Koprivnici, a pokopan je u svom rodnom selu Hlebine.

Eksterni linkovi 
 Studio Generalic: www.generalic.com
 www.galerija-josip-generalic.hr

Generalicć, Josip
Franjo Mraz

Franjo Mraz (Hlebine, 4.4. 1910. - Brežice, 26.10. 1981.) je bio hrvatski naivni slikar

Uz Ivana Generalića i Mirka Viriusa začetnik je hrvatske naivne umjetnosti. S Generalićem izlagao je kao gost na III. izložbi grupe "Zemlja", a u tom razdoblju nastaju njegova najbolja ostvranja ("Oranje", "Zima"). Socijalno je angažiran slikar, poslije rata se priklonio i socijalizmu (Mape "Omladinska pruga"), napustivši tipičnu "hlebinsku maniru".

Mraz, Franjo
Dragan Gaži

Dragan Gaži (Hlebine, 5.7. 1930. - 23.6. 1983.) bio je hrvatski slikar naive.

Rođen je u seljačkoj obitelji. Otac mu je bio seljak, Franjo Gaži, a majka Roza, rođena Cuki. Njegov mlađi brat Branko jedan je od najznačajnijih podravskih kipara naive. Pohađao je osnovnu školu u Hlebinama, gdje završava četri razreda.

Njegovo slikarstvo se obično dijeli u tri faze: 
 Prva faza (1946-1953) Crta olovkom i tušem te radi akvarela. Godine 1949. prvi put izlaže u javnosti (Zagreb, izložba "Seljačka sloga")
 Druga faza (1954-1966)
Realističko-verističko-ekspresionistička faza. Slika portrete i prizore iz svakidašnjega života. Slika malo, samo u slobodno vrijeme, a najviše zimi kada ima manje posla na zemlji i u domaćinstvu. Godine 1954. ženi se Baricom, rođenom Gabaj. Od miraza kupujue prve boje, te mu tada nastaju prve slike na staklu. Godine 1961. prvi put izlaže u inozemstvu. Prvu samostalnu izložbu imao je 1964. (Zagreb, Likovni studio kabineta grafike). Prvu samostalnu izložbu u inozemstvu imao je 1966. (München, Galerie Carrol). 
 Treća faza započinje 1967. Uviđaju se promjene u kompoziciji i temetici. Javlja se početak idealizacije prizora. Sve se više bavi slikarstvom, a manje poljoprivredom. Godine 1969. izlazi mu prvi vlastiti značajan katalog i prva mala monografija. 

Hrvatski naivni slikari
Kalinovac

Kalinovac je naselje i sjedište općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji .

Zemljopis

Stanovništvo 
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Kalinovac imala je 1.725 stanovnika, raspoređenih u 3 naselja:
 Batinske - 110
 Kalinovac - 1.573
 Molvice - 42

Uprava

Povijest 
Veliki požar u Kalinovcu se dogodio 1780 godine kad su jako velikom brzinom izgorjele male drvene kuće sa zidovima obloženim daskama i pokrovom od slame.
Požar je ostavio nedoknadivu štetu,bijedu i pustoš.
Radi tog požara u Kalinovcu su počele nicati kuće novijeg tipa.

Gospodarstvo

Znameniti ljudi 
 Grgur Karlovčan

Spomenici i znamenitosti 

Muzej u gornjem kraju Kalinovca koji je nekada bio škola 

Posebni rezervat šumske vegetacije "Crni jarki"

Obrazovanje 
 Osnovna škola Ivana Lackovića Croate

Kultura

Sport

Vanjske veze 
 Službene stranice Općine Kalinovac

Koprivničko-križevačka županija
Kalnik (općina)

Kalnik je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj, u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis

Stanovništvo 
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Kalnik imala je 1.611 stanovnika, raspoređenih u 8 naselja:
 Borje - 149
 Kalnik - 418
 Kamešnica - 220
 Obrež Kalnički - 176
 Popovec Kalnički - 107
 Potok Kalnički - 212
 Šopron - 174
 Vojnovec Kalnički - 175

Uprava 
Predsjednik vijeća: Božidar Kovačić HSS, vijećnici: Valent Nemec HSS, Dražen Car HSS,
Stjepan Koretić HDZ, Stjepan Jendrek HDZ, Marijan Đurec SDP, Zoran Pugar SDP, Mladen Kešer DC, Anica Hrlec DC, Ivan Biškup DC, Višak Saša DC.

Povijest

Gospodarstvo

Slavni ljudi

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje

Kultura

Sport

Udruge

Poveznice 
 Planina Kalnik

Koprivničko-križevačka županija
UTC+13

UTC+13 je vremenska zona koju koriste:
 Novi Zeland (letnje vreme)
 Tonga
 Kiribati
 ostrvo Enderburi (nenaseljeno)
 Samoa (od 31. 12. 2011., kada su prešli iz UTC-11, preskočivši ceo 30. 12.).

Vremenske zone
UTC+14

UTC+14 je vremenska zona koja se nalazi neposredno zapadno od Međunarodne datumske linije te tako predstavlja prvi dio planete na kojoj počinje novi dan.

Koriste ga:
 Kiritimati (Božićni otok) i drugi Linijski otoci, dio Kiribata.
 Tokelau (posjed Novog Zelanda) (od 31. 12. 2011., prešli iz UTC-10).

Vanjski linkovi 
 Find cities currently in UTC+14

Vremenske zone
UTC+13:45

UTC+13:45 je vremenska zona koja se koristi na otocima Chatham kraj Novom Zelanda za vrijeme ljetnog računanja vremena.

Vremenske zone
UTC+12:45

UTC+12:45 je vremenska zona koja odgovara standardnom vremenu Otoka Chatham kraj Novog Zelanda.

Vanjski linkovi 
 Find cities currently in UTC+12:45

Vremenske zone
UTC+12

UTC+12 je vremenska zona koja se koristi na sljedećim lokacijama:

 Fidži
 Gilbertovi Otoci, Kiribati
 Maršalovi Otoci
 Novi Zeland kao standardno vrijeme (Otoci Chatham imaju vlastitu vremensku zonu)
 Kosrae, Mikronezija
 Nauru
 Dijelovi Rusije:
 Kamčatski kraj
 Čukotski autonomni okrug
 Tuvalu
 Otok Wake
 Wallis i Futuna

Vremenske zone
UTC+11:30

UTC+11:30 je vremenska zona koja se koristi za australijski otok Norfolk.

2.11. 1868. Novi Zeland je službeno uveo standardno vrijeme i drži se prvom državom koja je uvela tu instituciju na razini države. Bilo je temeljeno na geografskoj dužini 172° 30' istočno od Greenwicha, što iznosi 11 sati i 30 minuta ispred greenwhichog vremena. Taj standard je bio poznat kao Novozelandsko vrijeme (NZMT). Danas je ono blizu zone koju pokriva UTC+11:30.

Vanjski linkovi 
 Find cities currently in UTC+11:30

Vremenske zone

es:Huso horario#UTC+11:30, L†
NK Dinara

NK Dinara ili Nogometni klub Dinara je nogometni klub u Kninu. Prvi put je osnovan 1913. godine. Tradicionalne boje NK Dinare su bile crno-bijela. Danas su dresovi crveno-plavi. Klub trenutno nastupa u 4. ligi HNL, odnosno 1. županijskog ligi (Šibensko-kninska županija).

Fudbalski ili nogometni klubovi u Hrvatskoj
Jovan Rašković

Jovan Rašković (Knin, 5. 7. 1929. — Beograd, 29. 7. 1992.) bio je psihijatar i političar, poznat kao osnivač Srpske demokratske stranke u Hrvatskoj, odnosno vođa srpske zajednice neposredno pred izbijanje rata.

Njegova kći Sanda Rašković Ivić je potpredsjednica Demokratske stranke Srbije.

Biografije, Knin
Srbi u Hrvatskoj
Hrvatski političari
Srpski političari
Srpski psihijatri
John Updike

John Hoyer Updike (Shillington, Pensilvanija, 18.3. 1932. - Danvers, Massachusetts, 27.1. 2009.) bio je američki pisac. Updikeovo najpotznatije djelo je Rabbit ciklus (Rabbit, Run; Rabbit Redux; Rabbit Is Rich; Rabbit At Rest i Rabbit Remembered). Rabbit is Rich i Rabbit at Rest su osovojila Pulitzerove nagrade. Poznat po tome što voli opisivati "američke protestantske gradiće sa srednjom klasom," Updike je poznat po stilu i plodnom opusu, koji se sastoji od 22 objavljena romana, više od deset zbirki novela, kao i poeziji, književnoj kritici i dječjim knjigama. Stotina priča, recenzija i pjesama su se pojavljivale u The New Yorkeru od 1950-ih. Većina djela se bavi seksom, vjerom i smrću, te njihovim međuodnosima.

Književna djela

Romani o Rabbitu 
 (1960) Rabbit, Run
 (1971) Rabbit Redux
 (1981) Rabbit Is Rich
 (1990) Rabbit At Rest
 (2000) Rabbit Remembered (pripovjetka u zbirci Licks of Love)

Knjige o Bechu 
 (1970) Bech, a Book
 (1982) Bech Is Back
 (1998) Bech at Bay

Knjige o Buchananu 
 (1974) Buchanan Dying (drama)
 (1992) Memories of the Ford Administration (roman)

Ostali romani 
 (1959) The Poorhouse Fair
 (1963) The Centaur
 (1965) Of The Farm
 (1968) Couples
 (1975) A Month Of Sundays
 (1977) Marry Me (A Romance)
 (1978) The Coup
 (1984) The Witches of Eastwick
 (1986) Roger's Version
 (1988) S.
 (1994) Brazil
 (1996) In the Beauty of the Lilies
 (1997) Toward the End of Time
 (2000) Gertrude and Claudius
 (2002) Seek My Face
 (2004) Villages
 (2006) Terrorist

Zbirke novela 
 (1959) The Same Door
 (1962) Pigeon Feathers
 (1962) A&P
 (1964) Olinger Stories (izbor)
 (1966) The Music School
 (1972) Museums And Women
 (1979) Problems
 (1979) Too Far To Go (zbirka novela o jednoj prodioci)
 (1987) Trust Me
 (1994) The Afterlife
 (2000) The Best American Short Stories of the Century (urednik)
 (2001) Licks of Love
 (2003) The Early Stories: 1953-1975

Poezija 
 (1958) Ex-Basketball Player
 (1958) The Carpentered Hen
 (1963) Telephone Poles
 (1969) Midpoint
 (1977) Tossing and Turning
 (1985) Facing Nature
 (1993) Kollected Poems 1953-1993
 (2001) Americana: and Other Poems

Publicistika, eseji i kritika 
 (1965) Assorted Prose
 (1975) Picked-Up Pieces
 (1983) Hugging The Shore
 (1989) Self-Consciousness: Memoirs 
 (1989) Just Looking
 (1991) Odd Jobs
 (1993) The Disposable Rocket
 (1996) Golf Dreams: Writings on Golf
 (1999) More Matter
 (2005) Still Looking: Essays on American Art
 (2007) Due Considerations: Essays and Criticism

Djeje knjige 
 (1962) The Magic Flute
 (1964) The Ring
 (1965) A Child's Calendar
 (1969) Bottom's Dream
 (1995) A Helpful Alphabet of Friendly Objects
 (2006) The Twelve Terrors of Christmas

Izvori

Vanjske veze 

 The Centaurian  - Website dedicated to information about Updike
 Brief biography  at Kirjasto
 New York Times page on Updike reviews
 Joyce Carol Oates on John Updike
 "Hub Fans Bid Kid Adieu" (The New Yorker, 1960)
 John Updike interviewed by Ginny Dougary  (2002)
 "Superman" by John Updike
 "The Ex-Basketball Player" by John Updike
 In Depth with John Updike from CSPAN Dec. 2005

Američki pisci
Dobitnici Pulitzerove nagrade
Authority control
Harper Lee

Nelle Harper Lee (28. 4. 1926. – 19. 2. 2016.) bila je američka spisateljica romana poznata po svom Pulitzerovom nagradom ovjenčanom romanu To Kill a Mockingbird iz 1960. godine. Godine 2007. je odlikovana Predsjedničkom medaljom slobode za svoj doprinos književnosti.

Djela 
 Lee, Harper (1960) To Kill a Mockingbird. New York: J. B. Lippincott.
 Lee, Harper (1961) "Love--In Other Words". Vogue Magazine.
 Lee, Harper (1961) "Christmas to Me". McCalls Magazine.
 Lee, Harper (1965) "When Children Discover America". McCalls Magazine.

Reference

Vanjski linovi 

 Encyclopedia of Alabama: Harper Lee 
 1964 Interview with Roy Newquist 
 
 NNDB Profile
 "Mockingbird author steps out of the shadows" [The Guardian], February 5 2006
 Mockingbird: A Portrait of Harper Lee by Charles J. Shields, 2006
 "Harper Lee Emerges for 'Mockingbird' Award" All Things Considered, January 28, 2007

Američki pisci
Dobitnici Pulitzerove nagrade
Authority control
Edna O'Brien

Edna O'Brien (15.12. 1930.) je irska spisateljica roman i novelistica čiji se opus uglavnom bavi unutrašnjim životom žena i problemima u njihovim odnosima s muškarcima.

Izabrana bibliografija 
 The Country Girls Trilogy (1987), sabrana s novim epilogom, 
 The Country Girls (1960), 
 Girl with Green Eyes (1962), first published as The Lonely Girl, 
 Girls in Their Married Bliss (1964), 
 August Is a Wicked Month (1965), 
 Casualties of Peace (1966), 
 The Love Object (1968), 
 A Pagan Place (1970), 
 Zee & Co. (1971), 
 Night (1972), 
 A Scandalous Woman and Other Stories (1974), 
 Mother Ireland (1976), 
 Johnny I Hardly Knew You (1977), 
 Mrs Reinhardt and Other Stories (1978), 
 Some Irish Loving (1979), translations, 
 Returning (1982), short stories, 
 A Fanatic Heart (1985), short stories, 
 The High Road (1988), 
 On the Bone (1989), poetry, 
 Lantern Slides (1990), short stories 
 Time and Tide (1992), 
 House of Splendid Isolation (1994), 
 Down by the River (1996), 
 James Joyce (1999), biography, 
 Wild Decembers (1999), 
 In the Forest (2002), 
 The Light of Evening (2006),

Izvori

Vanjske veze 
 IMDB - popi filmova i TV-djela temeljenih na njjenom opusu
 Books and Writers  - biography and list of works.

Irski pisci
Authority control
Indikt

Indikt ili indiktion je oznaka neke od godina unutar 15-godišnjeg ciklusa, fiskalnog porekla, korišćena u srednjem veku za datiranje dokumenata. Svaka godina je numerisana: prvi indikt, drugi indikt itd. Ali ciklusi nisu bili numerisani, tako da su korišćeni uz još neki način identifikovanja godine. 

Indikcija (od latinskog indictio - "proglas") je pre Dioklecijana bila prinudna kupovina potrepština za vojsku, npr. hrane i odeće. Ta mera je bila neredovna, često tlačiteljska. Dioklecijanovim reformama je predviđena godišnja obaveza na osnovu popisa zemlje i stanovništva u određenim periodima.

Indikt je zatim označavao period procene poljoprivrednog ili zemljišnog poreza u rimskom Egiptu kasnog trećeg stoleća. Prvo su to bili 5-godišnji ciklusi sa početkom 287., zatim neciklični niz koji je 318. stigao do broja 26. Oko 314. se pojavio 15-godišnji ciklus. Jedan izvor, Chronicon Paschale, mu kao prvu godinu dodeljuje 312/313., a jedan koptski dokument iz 933. smatra da je prva godina bila 297/298 (kada je Dioklecijan uveo godišnji porez na žito), jedan ciklus ranije. Oba pomenuta datuma su godine po aleksandrijskom kalendaru, čiji je prvi dan 29. ili 30. avgust/kolovoz (u godinama pre običnih, odn. prestupnih julijanskih godina, respektivno). 

Od sredine 4. veka indikt se koristi i za dokumente bez veze sa sakupljanjem poreza, a do kraja tog stoleća se proširio Mediteranom. U Istočnom Rimskom Carstvu van Egipta, prvi dan indikta je bio 23. septembar/rujna, Augustov rođendan. U drugoj polovini 5. veka (verovatno 462.) ovo je prebačeno na 1. septembar, gde će i ostati do kraja postojanja Vizantijskog carstva (vidi Vizantijski kalendar). Na zapadu je, prema Bede-u, prvi dan bio 24. septembar/rujna, što se smatralo jesenjom ravnodnevicom, ili sledeći 1. januar/siječnja, što se nazivalo papski indikt.

Indikt je šire korišćen na zapadu do 13. veka, a u zemljama vizantijskog kulturnog kruga (npr. Bugarska, Rumunija, Srbija i Rusija) i duže, uz vizantijski kalendar.

Za godinu naše ere, koja dolazi posle septembra/rujna, treba dodati 3 i podeliti sa 15 - ostatak je indikt. Ako je ostatak 0, indikt je 15. Indikt 2008. godine je 1.

Izvori 
 (na ruskom) Astronet.ru. Indict. Visited 7 May 2006.
(na engleskom)
 Yiannis E. Meimaris, Chronological systems in Roman-Byzantine Palestine and Arabia (Athens, 1992), 32-34
 Chronicon paschale 284–628 AD, trans. Michael Whitby, Mary Whitby (Liverpool, 1989), 10.
 Leo Depuydt, "AD 297 as the beginning of the first indiction cycle", The bulletin of the American Society of Papyrologists, 24 (1987): 137-9.
 Roger S. Bagnall, K. A. Worp, The chronological systems of Byzantine Egypt (Zutphen, 1978).
 Bonnie Blackburn, Leofranc Holford-Strevens, The Oxford companion to the year (Oxford, 1999), 769-71.
 V[enance] Grumel, "Indiction", New Catholic encyclopedia.
 S. P. Scott [Justinian I], "Forty-seventh new constitution" [Novella 47], The civil law [Corpvs jvris civilis] (1932; reprinted New York, 1973), 16 (in 7): 213-15.

Vremenske jedinice
Istočnorimski kalendar
Julijanski kalendar
Latinizmi
Joseph Heller

Joseph Heller (1.5. 1923 – 12.12. 1999.) bio je američki satirički romanopisac i dramatičar. Napisao je Catch-22

, hvaljeni i utjecajni roman o američkim zrakoplovcima u drugom svjetskom ratu. To je djelo postalo tako utjecajno da je naslov knjige (Kvaka 22 na srpskohrvatskom) ušao u engleski i mnoge druge rječnike kao sinonim za situacije kada različiti izbori dovode do aspurdnih situacija.

Djela

Novele 
 Catch As Catch Can: The Collected Stories and Other Writings (2003)
 Three Short Stories Of Utter Annoyance

Autobniografije 
 No Laughing Matter (1988)
 Now And Then (1998).

Romani 
 Catch-22 (19611961)
 Something Happened (1974)
 Good as Gold (1979)
 God Knows (1984)
 Picture This (1988)
 Closing Time (1994)
 Portrait of an Artist, as an Old Man (2000)

 Drame 
 We Bombed in New Haven (1967)
 Catch 22 (1971)
 Clevinger's Trial (1973)

 Scenariji 
 Sex and the Single Girl (1964)
 Casino Royale (1967) (van špice)
 Dirty Dingus Magee'' (1970)

Izvori

Eksterni linkovi 

 A Joseph Heller Archive at the University at South Carolina's Thomas Cooper Library
 1984 and 1986 audio interview with Joseph Heller by Don Swaim of CBS Radio, RealAudio at Wired for Books.org 
 Joseph Heller's Penn State University historical marker 
 The Paris Review interview 
 

Američki pisci
Alumni Univerziteta u Oksfordu
Authority control
Janet Frame

Janet Paterson Frame, ONZ, CBE (28.8. 1924 - 29.1. 2004.) bila je novozelandska spisateljica. Za života je izdala jedanaest romana, zajedno s četiri zbirke novela, knjigom poezije, knjigom za djeu i trotomnom autobiografijom. Dvanaestui roman i druga knjiga poezije su izdani posthumno.

Poznata je i po svom djelu i po svojoj životnoj priči - izbjegla je lobotomiju kao pogrešno dijagnosticirani duševni bolesnik time što je u posljednji trenutak dobila književnu nagradu - bila je poznata i po čuvanju svoje privatnosti.

Izvori

Vanjske veze 
 Web Site of Janet Frame Literary Trust (Janet Frame's Estate)
 Obituary  in The Daily Telegraph
 NZ Book Council Profile 
 Aotearoa New Zealand Sound Archive (scroll down to hear a reading of unpublished poem "Friends Far Away Die"
 "Wrestling With The Angel", a documentary 
 Mona Minim illustrations by David Elliot 
 Auckland University List of Janet Frame's Publications 

Rođeni 1924.
Umrli 2004.
Novozelandski pisci
Authority control
Ljubo Jurčić

Ljubo Jurčić (Ružići, Grude, Bosna i Hercegovina, 20. 3. 1954.) je hrvatski ekonomist.

Diplomirao je na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu i postao doktor ekonomskih znanosti.

Iako nije bio član Socijaldemokrata Hrvatske (SDP), blisko je surađivao s njima kao nestranački ekonomski stručnjak. Kao vođa SDP-ovog Savjeta za gospodarstvo i razvoj, Jurčić je formulirao SDP-ovu ekonomsku strategiju koja SDP planira provesti ako stranka osvoji slijedeće parlamentarne izbore. Bio je SDP-ov je kandidat za premijera do 30. 11. 2007., kad ga je nakon postizbornih pregovora o stvaranju koalicije zamijenio Zoran Milanović.

U junu 2009. je od strane Glavnog odbora SDP-a određen za jednog od dvojice kandidata za SDP-ove predsjedničke predizbore. Na njima je izgubio od Ive Josipovića, koji je nekoliko mjeseci kasnije kao SDP-ov kandidat pobijedio na izborima.

Godine 2011. je formalno napustio SDP izrazivši nezadovoljstvo politikom stranke, te je na izborima 2011. bez uspjeha nastupao na čelu liste nezavisnih kandidata.

Izvori 
 Kratka biografija na službenim stranicama SDP-a 

Hrvatski političari
Članovi Socijaldemokratske partije Hrvatske
Hrvatski ekonomisti
Diplomanti Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu
Authority control
Eiríkur Hauksson

Eiríkur Hauksson (4. 7. 1959.) je islandski heavy metal pjevač koji se školovao za nastavnika.

Eiríkur se smatra talentiranim pjevačima, sposobnim da koristi različite stilove pjevanja. Ljubitelji heavy metala ga hvale zbog sposobnosti da koristi različite stilove, uključujući one koje koriste Bruce Dickinson, Graham Bonnet, Ronnie James Dio i Joey Belladonna. Također koristi stilove popa i rocka.

Eirikur je sudjelovao na nekoliko natjecanja za Pjesmu Eurovizije.

Vanjske veze 
 National semifinal perfromance of Ég les í lófa þínum at RÚV, The National Icelandic Broadcasting Service
 
 Video of song "Valentine lost"

Islandski pjevači
Heavy metal muzičari
Predstavnici Islanda na Pjesmi Eurovizije
Pedagozi
Tom Felton

Thomas Andrew Felton (22.9. 1987.) je engleski filmski i televizijski glumac. Najpoznatiji je po tumačenju lika Dracoa Malfoya u seriji filmova Harry Potter, filmskoj adaptaciji popularne serije istoimenih knjiga autorice J. K. Rowling.

Felton je karijeru počeo glumeći u reklamama u dobi od osam godina a filmski je debi imao u dobi od deset godina - ulogama u The Borrowers (1997) i Anna and the King (1999). Nakon što je angažiran kao Draco Malfoy pojavio se u svim filmovima o Harry Potteru od 2001 do 2011. 

Nakon završetka Harry Potter filmova, Felton je glumio u filmu Rise of the Planet of the Apes (2011.) Igrao je uloge u filmovima The Apparition, From the Rough (2012.),  Belle (2013.), In Secret (2014.) i Against the Sun (2014.) Godine 2016. glumio je Luciusa u filmu Risen.  

Tom Felton i Jade Olivia zajedno su od 2008. Upoznali su se na setu Harry Pottera gdje je Jade radila kao asistentica. Par je dugogodišnju vezu okončao u siječnju 2016. godine.

Reference

Vanjski linkovi 

 Official Site
 
 Tom Felton profile  at New York Times
 The Sun Online Interview
 BBC Interview
 World Junior Carp Touriment

Engleski filmski glumci
Bara

Bare su prirodna udubljenja nepravilnog oblika, odnosno plitke vodene mase gde žive razne životinje i biljke od zone niskih do zone visokih biljaka kao i od zone plitke i duboke vode. Bare se od močvara razlikuju zbog toga što svjetlost sunca u pravilu dopire do dna.

Vlažna područja
Filius Flitwick

Filius Flitwick (*17. oktobar, godina nepoznata) je fiktivni lik iz serije romana o Harry Potteru.

Flitwick je profesor Čarolija i predstojnik doma Ravenclawa u Hogwartsu. Njegov skvičavi glas slaže s njegovim sitnim stasom; mora stajati na hrpi knjiga kako bi mogao vidjeti preko katedre, a za profesoriskim stolom u Velikoj dvorani sjedi na gomili jastučića. Ima dalekog goblinskog pretka čiji su geni i odgovorni za njegov stas. Hermiona Granger je rekla da je Flitwick u mladim danima bio prvak čarobnjačkih dvoboja, veoma inteligentan i zgodan.

Flitwickov se način podučavanja čini mnogo opuštenijim od podučavanja drugih profesora. On je na posljednjem satu prije zimskih praznika dopustio igranje društvenih igara. Već je naviknut na veliku količinu haosa dok učenici vježbaju nove čarolije i to mu više ne smeta. Često ga pogađaju loše naciljane ili krivo izvedene čarolije te ponekad i poleti po razredu.

Profesor Flitwick na mnogo načina služi Hogwartsu i izvan učionice. Iskoristio je svoje vještine kako bi uredio Veliku dvoranu za Božić u prvoj knjizi. Tokom Harryjeve druge godine, Flitwick je pomogao profesorici Sinistri da donese skamenjenog Justina Fincha-Fletchleyja u bolničko krilo. U Harry Potteru i zatočeniku Azkabana učio je ulazna vrata da prepoznaju sliku Siriusa Blacka nakon što je ovaj uspio provaliti u školu. Pomagao je u patroliranju oko labirinta tokom trećeg zadatka Tromagijskog turnira na Harryjevoj četvrtoj godini. U petoj knjizi je, nakon odlaska Dolores Umbridge, s lakoćom uklonio močvaru koju su za sobom u jednom hodniku ostavili Fred i George Weasley.

Flitwick je podupirao i Harry Pottera i Dumbledorea kad je Dolores Umbridge pokušala obojicu potkopati i izbaciti iz škole u Harry Potteru i Redu feniksa. Harryju je dao kutiju skvičavih šećernih miševa nakon Harryjevoj intervjua za časopis Odgonetač.

Flitwick je bio profesor u Hogwartsu još u vrijeme Jamesa Pottera, Siriusa Blacka i Remusa Lupina.

U Harry Potteru i Princu miješane krvi, Minerva McGonagall je zamolila Flitwicka da pozove Snapea da pomogne Redu feniksa kad su u školu ušli smrtonoše. Nažalost, Snape je omamio Flitwicka, pridružio se smrtonošama i na kraju ubio ravnatelja Hogwartsa, Albusa Dumbledorea.

Vanjske veze 
 Filius Flitwick na vanjskoj Harry Potter Wiki

Likovi iz serijala o Harryju Potteru
Filmski likovi
Likovi iz videoigara
Fiktivni čarobnjaci
Fiktivni profesori
Tresetište

Tresetišta ili tresave su mokri životni okoliši. Stalni višak vode iz oborina ili iz podzemnih voda znači manjak kisika što dovodi do nepotpune razgradnje biljnih ostataka, koji se talože kao treset. Gomilanjem treseta živo tresetište "raste", uzdiže se. Biljne zajednice koje uspijevaju u takvim uvjetima nazivaju se cretovi, a najvažniju ulogu u njima imaju mahovine. Glavninu ovih biljnih zajednica čine mahovine roda Sphagnum, koji je po ovom staništu dobio hrvatski naziv mahovi tresetari. 

Za razliku od tresetišta, u močvarama potpuna zasićenost vodom nije neprekidna. Povremeno isušivanje u močvarama rezultira potpunom razgradnjom organskih tvari u humus.

Rasprostranjenost 
Uvjeti koji pogoduju stvaranju tresetišta nalaze se svuda, no prije svega u Sjevernoj Americi, Sjevernoj Europi, sjevernoj i jugoistočnoj Aziji kao i u području amazonskog bazena (vidi ). Tu su nastala tresetišta  različitih vrsta i u slojevima različitih debljinâ površine od ukupno 4 milijuna km² što čini oko 3% površine zemljinog kopna. Najbogatiji tresetištima su sjeverni dijelovi Rusije, Aljaske i Kanade.

Povijest korištenja tresetišta 
Treset, materijal koji se skuplja u tresetištu, od davnina je iskapan, sušen i korišten kao gorivo.

Kao mokri elementi krajolika, tresetišta se ne mogu koristiti za poljoprivredu. No, oduvijek se pokušavalo kultivirati ih, prije svega odvodnjavanjem, uvijek u vrlo teškim uvjetima. 

Jednim od najstarijih isušivanja tresetišta može se smatrati isušivanje Rimskog foruma. Na tom mjestu ranije se nalazila močvara u kojoj su se pokapali ljudi. Područje je isušeno gradnjom Cloace Maxime, dijela stare rimske kanalizacije.

Prvo sustavno kultiviranje tresetišta provodili su Cisterciti još u ranom srednjem vijeku, no isušivanje je prestalo već u kasnom srednjem vijeku, kao jedna od posljedica tridesetogodišnjeg rata. 

Nedovoljno razumijevanje važnosti ovog staništa rezultiralo je u 20. stoljeću velikim melioracijskim zahvatima, u pravilu iniciranim i poticanim od strane pojedinih država. Tek tijekom zadnjih desetljeća spoznaja o vrijednosti tresetišta dovela je do pokušaja zaštite njihovih ostatakâ.

Vlažna područja
Grčka vatra

Grčka vatra je tečnost koja gori, korišćena je u Vizantijskom carstvu. Bila je uobičajena u pomorskim bitkama, imala je snažan efekat jer je gorela na vodi. Grčka vatra je zaslužna za mnoge vizantiske vojne pobede. Recept je bio strogo čuvana tajna koja je i dan danas misterija. Jedan od žrtvi grčke vatre tadašni savremenik zapisao je „Svaki puta kada bace vatru na nas, mi se spustimo na kolena i molimo Gospoda za spas“.

Začetak 
Teofan Ispovednik je zapisao da je Grčka vatra napravljena 670. godine nove ere u Konstantinopolju.

Grčka vatra je pronalazak arhitekte Kalinika iz Sirije. I danas se smatra jednom od tajni srednjeg veka. Ona se bacala iz takozvanog sifona prema neprijateljskim brodovima i prouzrokovala je jak požar.

Prva upotreba " grčke vatre " je bila tokom rata Vizantije i Arapa 678. godine. 717 - 8. godine gotovo po istom scenariju Vizantija je " grčkom vatrom " Arapima razorila flotu.
 Spisak oružja u srednjem veku

Oružje
Nauka i tehnologija u staroj Grčkoj
Rimska vojska
Zoran Jovičić

Zoran Jovičić (Beograd, 1956 -) je srpski poslovni čovek i društveni radnik. 

Predsednik je World Diasporas and Minorities Organization WDMO .Osnovao je Srpski svetski kongres -Serbian World Congress, po uzoru na čuveni World Jewish Congress i Croatian World Congress, kao krovni savez klubova, centara i medija dijaspore.

Rođen je 1956. u Beogradu, gde je diplomirao na Elektrotehničkom fakultetu. Završio je poslediplomske studije u Sidneju i bio gostujući profesor na Državnom univerzitetu Floride (FSU) i Univerzitetu Južne Floride USF u Tampi u oblasti veštačke inteligencije, stvaranja interneta i automatskog učenja.

Bio je direktor radne organizacije za teleinformacione sisteme "Minel Ada".

Osnivač je i vlasnik prvog privatnog koledža u tadašnjoj Jugoslaviji United College -"Junajted koledž". 

Autor je United Method -"junajted metode" za učenje stranih jezika. Vlasnik je United Centra i United korporacije. 

Osnivač je prve Mortgage Broker tj. Hipotekarne broker agencije u Srbiji "CreditBroker" franšiznog lanca agencija za posredovanje pri dobijanju bankarskih kredita.

Koautor je knjiga o preduzetništvu Kako uspeti u biznisu (1990) i Kako su uspeli drugi (1996), prema kojima je držao masovna besplatna predavanja 1990-tih godina u Domu sindikata.

Više godina bio je koordinator zavoda ministarstva prosvete Australije za obuku i zapošljavanje stručnih imigranata SMPO. Smatra se jednim od lidera srpske zajednice u Australiji.

Osnovao je Muzeja srpske dijaspore i kulture. Od 1999. živi i radi u Sidneju, Londonu i Beogradu. Državljanjin je Srbije, BiH i Australije .

Rođeni 1956.
Poslovni ljudi
Muzej dijaspore

Muzej dijaspore predstavlja vrstu muzeja posvecenu migracijama. Oni su sve popularniji u svetu .Njihovo osnivanje podrzava UNESCO kroz svoju Inicijativu u muzejima migracija.

Najveći su u Tel Avivu, Ostrvu Ellis u Njujorku, Kanadi, Melburnu, Hamburgu i Parizu...

Povezano 
 Muzej Srpske dijaspore i kulture

Dijaspora
Dijaspora
Dijaspora
Bosanski vladari

Bosanski banovi su prvi dokumentirani vladari Bosne. Upravljali su njome kao vazali ugarskog kralja.

Godine 1377. ban Tvrtko se okrunio za kralja Bosne. Za spisak njegovih nasljednika, pogledajte 
spisak bosanskih kraljeva
.

Kraljevi 

       Osobe označene sivom bojom su nosile titulu, ali nikad nisu vladale cijelim kraljevstvom.

Titule 

Kraljevi Bosne su koristili dvije titule: kratku i složenu. Kratka titula je glasila:

Po milosti gospoda Boga kralj Srbljem, Bosni, Primorju i k tomu(latinski: Gratia Dei rex Serbiae, Bosniae, maritimarum partium, etc).

Složena titula je glasila:

Po milosti gospoda Boga kralj Srbljem, Bosni, Primorju, Humskoj zemlji, Dalmaciji, Hrvatskoj, Donjim krajem, Zapadnim stranam, Usori, Soli i Podrinju i k tomu(latinski: Dei gratia rex Serbiae, Bosniae, Maritimarum partium, Chulmensium Terrarum, Dalmatiae, Croatiae, partis inferioris, Occidentalium partium, Usoriae, Soliae, Podriniae, etc)

Rodoslov

Reference

Povezano 
 Spisak predsjednika Bosne i Hercegovine
 Spisak predsjednika SFRJ

Bosanski vladari
Bosanski
Kloštar Podravski

Kloštar Podravski je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis

Stanovništvo 
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Kloštar Podravski imala je 3.603 stanovnika, raspoređenih u 4 naselja:
 Budančevica - 525
 Kloštar Podravski - 1.707
 Kozarevac - 599
 Prugovac - 772

Uprava

Povijest

Gospodarstvo

Slavni ljudi 
 Teodor Sziginyi

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje

Kultura

Sport 
Sportsko društvo "Mladost" u sklopu kojega djeluje Nogometni klub Mladost.

Vanjske veze 
 http://www.klostarpodravski.hr/ - Službene stranice općine Kloštar Podravski

Koprivničko-križevačka županija
Koprivnički Bregi

Koprivnički Bregi su naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Grb 
Grb prikazuje žutu školjku Petrovo uho - simbol zaštitnika mjesta, sv. Roka. Školjka stoji iznad trobrijega koji simbolizira ime Bregi.

Zemljopis 
Odmah uz Koprivnicu u smjeru prema Virovitici. Selo je iznimno dobro povezano. Do njega se moži doći s Podravske magistrale i iz smjera Koprivnice.

Stanovništvo 
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Koprivnički Bregi imala je 2.549 stanovnika, raspoređenih u 3 naselja:
 Glogovac - 915
 Jeduševac - 118
 Koprivnički Bregi - 1.516

Uprava

Povijest  
Ime Bregi zapravo nema puno povezanosti s bregovima (bregovi više karakteriziraju susjedno selo Glogovac). Nekadašnji naziv mjesta bio je Bereki, što znači močvara i obilježavalo je ovo nekad močvarno područje. S vremenom se pri izgovoru naziv Bereki postupno mijenjao i nastali su Bregi.
Općina Koprivnički Bregi ustanovljena je brzo nakon reforme 1993. od dijelova općine Novigrad Podravskii grada Koprivnice.

Gospodarstvo 

Poljoprivreda ima veliku zastupljenost, a poznato je bregovsko zelje. Veliki broj privatnih poduzetnika (stolari, parketari...). Ipak, najveći broj stanovnika putuje na posao u Koprivnicu.

Slavni ljudi

Spomenici i znamenitosti  
Spomenik borcima NOB-a, domobranima, poginulima u Domovinskom ratu. 
Crkva sv. Roka

Obrazovanje 
Osnovna škola s pomlađenim nastavnim kadrom. Prva četiri razreda pohađaju djeca iz Koprivničkih Bregi i Jeduševca, a razrede 5. - 8. pohađaju i djeca iz Glogovca.

Kultura 
Održavaju se manifestacije, postoji svojevrstan KUD, na amaterskoj osnovi.
Svake godine tadicionalno se održavaju "Dani Zelja".

Sport 
Lokalni nogometni klub "Mladost" u prvoj je županijskoj ligi.

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija
Koprivnički Ivanec

Koprivnički Ivanec je naselje i sjedište istoimene općina u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis

Stanovništvo 
Po posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Koprivnički Ivanec imala je 2.361 stanovnika, raspoređenih u 5 naselja:
 Botinovec - 192
 Goričko - 143
 Koprivnički Ivanec - 1.286
 Kunovec - 595
 Pustakovec - 145

Uprava 
Općinski načelnik je od 2005.g. Andrija Čevis (HSS).

Povijest

Gospodarstvo

Znameniti ljudi 
 Franjo Brdarić
 Josip Friščić

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje 
 Dječji Vrtić
 Osnovna Škola Braće Radić

Kultura

Sport 
 NK "Sloga"

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija
Legrad

Legrad je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis 
Nekada grad, a danas zapravo seosko naselje Legrad je općinsko središte u Podravini (Koprivničko-križevačka županija), 18 km sjeverno od Koprivnice; 1276 stanovnika (2001.). Leži na 132 m aps. visine, blizu ušća Mure u Dravu.

Stanovništvo

Uprava

Povijest 
Spominje od 1384.. U XV. st. dobio status trgovišta (oppidum), od 1610. ima grb. Godine 1643. Ferdinand III. je Legradu dodijelio privilegij slobodnog trgovišta, a sredinom XVII. st. se kratko spominje kao grad (civitas). 

U XVI. st. ulazi u sastav posjeda Zrinskih koji u Legradu uređuju sjedište Legradske ili Međimurske kapetanije izgradivši protuosmansku utvrdu 1567. godine. Legrad je kratko bio pod osmanskom vlašću (1577. - 1579. i 1600. ). U XVII. i XVIII. st. u Legradu su razvijeni trgovina i cehovi (Stari ceh – 1677., čizmarski - 1697., brodarski 1717., tkalački 1747., mlinarski 1768. i dr.). Od 1671. djeluje tridesetnica, a od 1682. se spominje solana. Krajem XVII. i početkom XVIII. st. s više od 3000 stanovnija Legrad je najveće naselje županije Zala, te jedno od najvećih naselja u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. U blizini je kratko postojala utvrda Novi Zrin (1661. - 1664.). Legrad se meandriranjem, nakon poplave 1710. našao na desnoj, podravskoj obali Drave. Nakon što je od 1848. - 1861. bio u sastavu Hrvatske, Legrad je do 1918. u sastavu mađarske županije Zala. Pod mađarskom okupacijom 1941. - 1945. Katolička župa se spominje 1540. Od druge pol. XVI. do početka XVIII. st. većina stanovništva su protestanti pa djelatnost katoličke župe zamire pred naletom protestantizma (mala skupina protestanata i danas živi u Legradu). 

Katolička župa je obnovljena 1641. kada je izgrađena drvena crkva. God. 1769.-1784. sagrađena je današnja barokna crkva sa zaobljenim svetištem u kojemu su vrijedne zidne iluzionističke slike. U parku se nalazi grupa pilova iz XVIII. st. Zanimljivo je da je Legrad u drugoj polovici XIX. stoljeća dobio željezničku stanicu s današnje mađarske strane rijeke Drave, a ta je željeznička stanica sve do prije nekoliko godina nosila naziv Legrad. U drugoj polovici XX. st. dolazi do razvoja košaraštva, a u blizini Legrada je pronađeno bogato nalazište zemnog plina. Veliki potencijal ovom mjestu daje nalazište termalnih voda u obližnjem selu Kutnjak.

Gospodarstvo

Slavni ljudi 
 Petar Berke
 Franjo Slabi
 Dragutin Feletar

Spomenici i znamenitosti 
 Barokna crkva Presvetog trojstva u Legradu
 Barokni trg s pilovima u Legradu
 Kupalište na rijeci Dravi
 Barokni gostinjac iz 18. stoljeća
 Jezero Šoderica
 Orintološki rezervat Veliki pažut

Obrazovanje 
 Osnovna škola Legrad

Kultura 
 KUD "Zrin" Legrad

Sport 

 Graničar Legrad jedan je od najpoznatijih nogometnih klubova u županiji. Natječe se u četiri kategorije: 
 pioniri
 juniori
 seniori
 veterani. 

Momčadi su promjenjivog karaktera, pa ih često vidimo na čelu i na sredini ljestvice. Najveći uspjeh u posljednjih 5 godina je osvajanje juniorskog prvenstva.
 
 ŠRK "Smuđ" Legrad
 Lovačka udruga "Kuna" Legrad

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija
Molve

Molve su naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalaze se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis

Stanovništvo

Uprava 
Načelnik općine Ivan Kolar.

Povijest 
Ime Molve dolazi od mlinova na rijeci Dravi i njenim pritocima. Iako se posrednim putem može saznati da su Molve postojale u 13. stoljeću, prvi puta se pouzdano spominju 1330. Prema ispravi iz 1366. vidi se da je u Molvama bilo središte malog istoimenog feudalnog posjeda, koji 1397. kralj Žigmund daje sinovima Ivana od Kanjiže. U 15. st. ulaze u sastav Koprivničko-đurđevačko-prodavičkog vlastelinstva. Kapela Blažene Djevice Marije se spominje od 1501. Iz srednjovjekovne kapele se sačuvao drveni gotički kip Majke Božje, nastao oko 1470. godine. Čudotvornost kipa je Molve pretvorilo u Marijansko svetište i središte hodočašćenja vjernika. Selo i kapelu su opustošile Osmanlije, a stanovništvo se pred njima iseljava. Tijekom demografske obnove Podravine, sredinom 17. stoljeća, dolazi do obnove Molvi, a selo su naselili stanovnici iz susjednih naselja te iz Hrvatskog zagorja i Međimurja. Župa je osnovana 1665., a klasicistička crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije građena je od 1853. do 1863. Nakon razvojačenja Đurđevačke pukovnije 1871. Molve postaju središte općine. Godine 1904/05. osnovana je jedna od prvih mjesnih organizacija HPSS-a. U 1974. pronađeno nalazište zemnog plina, jedno od najvažnijih u Hrvatskoj, a 1978. je počela njegova eksploatacija. Molve su jedno od središta hrvatskog naivnog slikarstva s galerijom osnovanom 1994.

Gospodarstvo 
Eksploatiranje nalazišta zemnog plina.Molve proizvode 70% plina za Hrvatsku i imaju najmoderniji pogon za preradu plina u ovom dijelu Europe.

Slavni ljudi 
 Ivan Ivančan, dr. sc.
 Dubravko Ivančan
 Franjo Novaković
 Juraj Tomac
 Juraj Magjerec
 Đuro Kokša
 Mijo Kovačić

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje 
 Osnovna škola Molve

Kultura

Sport

Vanjske veze 

 Službena stranica Općine Molve

Koprivničko-križevačka županija
Novigrad Podravski

Novigrad Podravski (do 1890. Novigrad), naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis 
Novigrad Podravski je naselje pod obroncima Bilogore, smješten na Podravskoj magistrali, 17 km jugoistočno od Koprivnice.

Stanovništvo

Uprava

Povijest 
Na prostoru današnjeg Novigrada Podravskog postoje nalazi iz antičkog doba. U srednjem se vijeku na tom mjestu nalazilo naselje Komarnica, a prvi puta se spominje 1201. godine, kada je bila središte Komarničkog arhiđakonata i Komarničke županije koja je sredinom XIV. stoljeća uključena u sastav Križevačke županije. Komarnica je u srednjem vijeku bilo sjedište župa Blažene Djevice Marije i Sv. Jurja te hodočasničko okupljalište, a nestala u vrijeme ratova s Osmanlijama, te prestaje djelovati rimokatolička župa. Krajem 16. st. ustrojena je protuosmanska utvrda, a početkom 17. stoljeća obnovljeno selo dobiva ime Novigrad. Župa je obnovljena 1654. godine, a nova crkva Rastanka Apostola izgrađena je 1830. godine. Od prve polovice 18. stoljeća Novigrad Podravski je središte vojnokrajiške satnije. Općina Novigrad Podravski osnovana je 1871. godien. 

U Novigradu 1904/05. (uz Molve, Drnje i Virje) osnovana jedna od prvih organizacija HPSS-a, a na izborima 1908. godine Stjepan Radić je iz izbornog kotara Novigrad ušao prvi puta u Hrvatski sabor. Nakon dolaska željeznice 1912. godine, a naročito između dva svjetska rata Novigrad se razvio u lokalno obrtničko i poljoprivredno središte. Nakon Drugog svjetskog rata Novigrad stagnira, a nakon obnove općine 1993. i ulaganja u malo poduzetništvo te infrastrukturu dolazi do bržeg razvitka.

Gospodarstvo

Slavni ljudi 
 Janus Pannonius (Ivan Česmički)
 Blaž Mađer

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje 
 Osnovna škola prof. Blaž Mađer - otvorena 29. studenog 1968. godine

Kultura

Sport 
 NK Drava

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija
Novo Virje

Novo Virje je naselje i istoimena općina u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis

Stanovništvo 
U Novom Virju prema popisu iz 2001. godine živi 1.412 stanovnika, a od čega su po etničkom sastavu apsolutna većina Hrvati.

Uprava

Povijest

Gospodarstvo

Slavni ljudi

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje

Kultura

Sport

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija
Peteranec

Peteranec je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis 
Općina se sastoji od tri sela: Peteranec, Sigetec i Komatnica.

Stanovništvo 
Uglavnom poljoprivredno, no u novije vrijeme se mijenja sastav stanovništva. Pojačani procesi deagrarizacije u selu Peteranec.

Uprava 
Postoji općina. Predsjednik općinskog vijeća (načelnik) je Ivan Pakasin.

Povijest 
Najstariji nalazi iz ranog eneolitika - Seče kultura (3500. - 3200. godine prije Krista) pronađeni južno od Petraranca blizu sela Koprivnički Bregi. Prvo spominje srednjovjekovne župne crkve Sv. Petra je 1267. Kasnije se spominje istoimeno selo nastalo na mjestu prijelaza preko rijeke Drave. Peteranec je dobio ime po crkvi i župi Sv. Petra. Selo je stradalo u osmanskim prodorima sredinom 16. st. Obnovljeno je poč. 17. st., a župa je ponovo utemeljena 1789. Do sred. 18. st. sastavni je dio Koprivnčkog vlastelinstva (tzv. Provincijala), a tada je pripojeno Vojnoj krajini gdje ubrzo postaje satnijskim središtem Đurđevačke pukovnije te školskim središtem za Peteransku i Sokolovačku satniju. God. 1765. proglašen je slobodnim krajiškim vojnim komunitetom, ali je ubrzo izgubio povlastice te je vraćen u rang seoskog naselja. Od 1871. do 1875. središte je istoimenog kotara, a potom velike općine koja je obuhvaćala istočni dio koprivničke Podravine. Kasnije je kotar Peteranec pripojen kotaru Koprivnica. Između dva svjetska rata spada u najnajprednija podravska sela s knjižnicom od 2500 svezaka i razvijenim društvenim životom. Stagnira nakon II. svjetskog rata, pogotovo od 1955. kada prestaje biti općinskim središtem do 1993. kada je ponovo postalo općinskim središtem. Poznata manifestacija je Galovićeva jesen (održava se tradicionalno od 1994. )

Gospodarstvo 
U Peterancu postoji početni razvoj malog poduzetništva. U Sigecu razvijena poljoprivreda.

Znameniti ljudi 
 Josip Beruta
 Tomo Blažek
 Petar Franjić
 Fran Galović
 inž. Franjo Gaži
 Stjepan Gaži
 Tomo Gaži
 Ivan Generalić
 Josip Miljanović
 Ivan Picer
 Ivan Sabolić
 Josip Belčić
 Božidar Pavleš
 Andrija Betlehem
 Martin Imbrišević

Spomenici i znamenitosti 
 Crkva u Peterancu iz oko 1773.
 Crkva u Sigecu - početak 19. stoljeća
 Zgrada satnijskog zapovjedništva u Peterancu - kraj 18. stoljeća

Obrazovanje 
Četverorazredne škole Peteranec i Sigetec. Učenici kasnije polaze školu Drnje.

Kultura 
 Galerija Ivana Sabolića Peteranec
 KUD "Fran Galović" udruge žena Peteranec
 Udruga žena "Hrvatsko srce Peteranec"

Sport 
 NK Panonija (Peteranec)
 NK Mladost (Sigetec)

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija
Podravske Sesvete

Podravske Sesvete su naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalaze se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis 
Podravske Sesvete se nalaze u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, na krajnjem istoku Koprivničko-križevačke županije, udaljene oko 5 km od Podravske magistrale na jugu, te rijeke Drave na istoku. 

Na zapadu se nalaze Podravski Peski, a na sjeveru se nalaze ostaci čuvene Carske hrastove šume.

Stanovništvo 
S Podravskim Sesvetama cjelinu čine naselja Draganci i Mekiš. Ima oko 600 domaćinstava s približno 2000 stanovnika. U blizini nema većih industrijskih središta pa je osnovna djelatnost stanovništva poljoprivreda i obrt.

Uprava

Povijest 

Općina Podravske Sesvete je 28. studenog 1997. izdvojena iz Kloštara Podravskog.

Gospodarstvo

Poznate osobe 
 Blaž Lenger, pjevač

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje

Kultura

Sport 
Danas, Podravske Sesvete imaju u središtu mjesta vrlo razvijene sportske terene. Tu se nalaze igrališta za nogomet (osvijetljeno je za noćne treninge), košarku, rukomet te travnate terene koji se mogu koristiti i za druge vidove sportske rekreacije. Od organiziranih sportskih aktivnosti bitno je istaknuti Stare narodne sportove i nogometni klub "NK Drava" koji je ujedno i nositelj sportskih okupljanja i sportskog duha mjesta. NK Dravu, 1950. god u proljeće osnovao je tadašnji seoski učitelj Šostarec Đuka iz Đurđevca, na inicijativu mladeži. 

2005. godine je osnovan drugi klub NK "Mladost". On se natječe u 4. županijskoj ligi Koprivničko-križevačke županije. Danas klub ima oko 25 igrača.

Vanjske veze 
 Službene stranice Općine Podravske Sesvete

Koprivničko-križevačka županija
Rasinja

Rasinja je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis

Stanovništvo

Uprava

Povijest

Gospodarstvo

Slavni ljudi 
 Juraj Hus Rasinjanin

Spomenici i znamenitosti

Obrazovanje 
Osnovna Škola Andrije Palmovića

Kultura

Sport

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija
Sveti Ivan Žabno

Sveti Ivan Žabno (prethodno Žabno), naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Zemljopis

Stanovništvo

Uprava

Povijest

Gospodarstvo

Slavni ljudi 
 Pavao Zorčić - katolički svećenik, promicatelj međureligijskog dijaloga, umro na glasu svetosti
 Zvonimir Balog - hrvatski dječji pisac
 Ivan Babić (časnik) - časnik Domobranstva NDH, čelni čovjek središnjeg domobranskog nastavnog učilišta
 Josip Miloš - hrvatski atletičar, reprezentativac u bacanju koplja i športski dužnosnik

Spomenici i znamenitosti 
 Župna crkva sv. Ivana Krstitelja
 Spomen-ploča u sjećanje na osnivanje prve hrvatske stočarske udruge, osnovane 1908. g.

Obrazovanje 
U Svetom Ivanu Žabno djeluje OS "Grigor Vitez". Podružne škole nalaze se u Cirkveni, Tremi i Svetom Petru Čvrstecu.

Škola redovito sudjeluje u natjecanjima znanja iz matematike, fizike... Brojne su školske i izvanškolske aktivnosti.

Kultura 
 Kulturno-umjetničko društvo Tomislav

Početkom rada Društva smatra se 1923. godina, kada je osnovan tamburaški zbor, tada u okviru Hrvatskog sokola, čiji je tadašnji prednjak, bio ujedno i osnivač i voditelj tamburaškog zbora - Stjepan Horvat.
Pjevački zbor osnovan je 1925. godine, kada je i izdana prva značka, kojom je bio obilježen početak rada zbora.
Na žalost, o pjevačkom zboru ne postoje nikakovi dokumenti ili fotografije. Jedino je ostao u sjećanju njegovih najstarijih pripadnika i dvije značke,koje su izdane povodom osnivanja, a zatim zabrane rada Zbora.
Tada su i tamburaši nakratko prekinuli rad, ali su ga uskoro obnovili i već 1935. godine na takmičenju tamburaških zborova Jugoslavije srijemskog sistema u Sarajevu osvojili drugo mjesto, uz napomenu da prvo nije dodijeljeno. Tada je i berdist žabnjanskih tamburaša Emil Čoporda proglašen najboljim u Jugoslaviji!
No, prvi tamburaški sastav u Sv. Ivanu Žabnu formirao je tesar i samouki graditelj muzičkih instrumenata Valent Trbušek. Droštvo je postojalo već krajem 1890-tih godina. a prvi dokument o njima, jest fotografija sastava koji je svirao na otvorenju paromlina Hinka Mostera 1908. godine. O istom događaju pričao mi je i Egon Moster, jedan od sinova Hinka Mostera, vlasnika paromlina, kao i unuk pok. Valenta, Miroslav Trbušek, koji je i sačuvao djedovu fotografiju.
 dječji crkveni zbor Tulipani
 (www.mdc.hr/muzej.aspx?muzejId=630%3a%c5%bdBN) Etnografska zbirka

Sport 
 Nogomet je najpopularniji sport u tom mjestu. Najveći uspjeh doživljava sredinom i krajem 1990-tih. Najpoznatiji igrač koji je igrao bio je golman Robert Lisijak (danas NK Slaven Belupo). Klub se zove NK "Tomislav" osnovan 1925. godine, a igralište "Ivan Bastalec". 
 Također šah je zadnjih godina postao sve popularniji, ime nosi po pokojnom mještaninu i nekad kadetskom prvaku bivše Jugoslavije Goranu Majiću.

Vanjske veze 

Koprivničko-križevačka županija