alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Almindelig robinie

 

Almindelig robinie eller uægte akacie (Robinia pseudoacacia) er et stort, løvfældende træ med en åben og uregelmæssig vækstform. Stammen er ofte delt i flere topskud, og hovedgrenene er udspærrede, tykke og kun svagt forgrenede. Skuddene på unge træer er tornede med "tvillingetorne" ved hvert bladar. Veddet er meget skørt, særligt i de første 5-10 år. Derfor ser man tit unge træer med knækkede grene. Både barken, rødderne, bælgene og frøene er giftige.

Beskrivelse 
Barken er først olivengrå og glat. Senere bliver den mere grå og ru, og til sidst er den lysegrå og furet. Knopperne er spredte, men sidder usynligt forsænkede i bladarrene indtil foråret. 

Bladene er uligefinnede med elliptiske, helrandede småblade. Oversiden er mørkegrøn og lidt mat, mens undersiden er lysegrøn. Høstfarven er gul, men bladene falder hurtigt af. Blomsterne er hvide, duftende ærteblomster, der sidder samlet i korte klaser. Frøene sidder i små, brune bælge, men de modner sjældent ordentligt i Danmark.

Rodnettet består af en kraftig, dybtgående pælerod med svagt forgrenede siderødder, der til gengæld når langt ud. Som andre ærteblomstrede planter har Robinie kvælstofsamlende bakterier i knolde på rødderne. Det gør planten selvforsynende med kvælstofgødning. Træet sætter mange rodskud, især efter hård beskæring. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 25 x 10 m (40 x 25 cm/år).

Hjemsted 
Robinie er udbredt i den midterste del af USAs østlige og centrale dele fra Pennsylvania i nord, til Georgia i syd og Oklahoma i vest med centrum i Allegheny-bjergene, hvor den findes på tør kalk- eller sandstensbund. 

I området omkring Roosevelt i New Jersey, USA, findes arten i skove og som pionertræ sammen med bl.a. Konvalbusk, tulipantræ, amerikansk bøg, amerikansk knapbusk, amerikansk nældetræ, amerikansk platan, amerikansk vin, blyantene, brunfrugtet surbær, glansbladet hæg, hvid ask, hvid hickory, klatrevildvin, koralsumak, pennsylvansk vokspors, rødløn, skovtupelotræ, sukkerbirk, sumpeg, sumprose, virginsk ambratræ, virginsk troldnød, virginsk vinterbær, weymouthfyr og østamerikansk hemlock

Noter

Kilde 
Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Træer
Hvide blomster
Haveplanter
Tørketålende planter
Giftige planter
Case

Case har flere betydninger:

 En situation, ofte måske snarere en situationsbeskrivelse. Se Case (situation).
 Et traktormærke. Se Case-traktorer.
 Sætterkasse, øvre (upper case) og nedre (lower case)
 CASE er forkortelsen for Computer-Aided Software Engineering, hvilket er et hjælpeværktøj til brug i systemudvikling.
Spybot - Search & Destroy

Spybot – Search & Destroy (også kendt som Spybot-S&D) er et anti spyware og adware program til Microsoft Windows. Som de fleste andre anti spyware programmer, skanner Spybot computerens harddisk og/eller ram for denne type skadelige programmer.

Spybot er skrevet af den tyske programmør Dr. Patrick Michael Kolla og bliver distribueret af hans eget selskab PepiMK Software. Udviklingen af programmet startede i 2001 da Kolla som studerende skrev et mindre program, der var i stand til at fjerne to af de tidligste eksempler på spyware: Aureate/Radiate og Conducent TimeSink.

Spybot er i dag udsendt som et gratis (free) og et betalingsprogram og understøtter flere sprog, heriblandt dansk.

Eksterne henvisninger 
 Spybot's hjemmeside

Referencer 

Sikkerhedssoftware til Windows
Antivirussoftware
Pete Sampras

Pete Sampras (født 12. august 1971 i Washington D.C., USA) er en amerikansk tidligere tennisspiller, der indstillede karrieren efter sin 14. Grand Slam-titel i efteråret 2002.

Af de i alt 14 vundne Grand Slam-titler, så er de syv vundet i Wimbledon (1993-1995, 1997-2000), og han betragtes af mange som verdens bedste tennisspiller nogensinde, idet han også har ligget flest uger som nr. 1 i verden. Sampras fik dog aldrig vundet French Open (der spilles på grus), men nåede semifinalen i 1996. 

Sampras sluttede året som nr. 1 i verden seks år i træk (1993-1998) og blev kun væltet af tronen pga. en skade i 1999 (Andre Agassi sluttede som nr. 1 i 1999). Ved verdensmesterskabet i november 1999 fik Sampras dog revanche og besejrede Agassi klart i finalen. Det var således Sampras' femte VM-titel.

Grand Slam-titler 
 
 Australian Open (1994 og 1997)
 French Open (aldrig)
 Wimbledon (1993-1995, 1997-2000)
 US Open (1990, 1993, 1995, 1996, 2002)

Eksterne henvisninger 

Tennisspillere fra USA
Personer fra Washington D.C.
Vindere af Wimbledon
Bukh

Bukh var oprindeligt navnet på en motorfabrik i Hørve (mellem Holbæk og Kalundborg). Den blev startet i 1904 af Jens Bukh og Johannes Gry. Fabrikken producerede bl.a. dieselmotorer til landbrug og industri. I 1915 flyttede fabrikken til Kalundborg under navnet Kalundborg Motorfabrik og udviklede motorer til skibsbrug. Den nye fabrik havde Kalundborg Skibsværft til nabo, hvilket gav adgang til det maritime marked. Skibsværftet brugte Bukh-motorerne til laste- og lossespil og hjælpemaskineri i skibene. Da skibsværftet krakkede i 1921 kom fabrikken i økonomiske vanskeligheder og i 1924 blev den overtaget af A. P. Møller.

I 1950'erne begyndte fabrikken at producere traktorer. I starten DZ30 og DZ45, senere en serie på 2- og 3-cylindrede (302, 403, 452 og 554) og i midten af 60'erne forsøgte man at puste nyt liv i traktoreventyret med serien Juno, Jupiter og Hercules (hhv. 52, 70 og 93 hestekræfter). Det var ikke en stor succes, og i 1968 indstilledes traktorproduktionen helt.

En af årsagerne til at man begyndte en dansk traktorproduktion skal efter sigende findes i efterkrigstidens varemangel. Importen af kaffe fra bl.a. Brasilien kunne selvfølgelig betales med rede penge, men ved at levere et produkt, der var efterspørgsel på i eksportlandene, kunne man samtidig skabe arbejdspladser i Danmark.

I 2010 blev produktionen af Bukh motorer flyttet til Kiskelund lidt nord for Kruså under navnet BUKH A/S. Fabrikken producerer stadig Bukh bådmotorer og reservedele.

Ekstern henvisning 
 Bukhs historie i korte træk 
 Aabenraa Motorfabrik A/S
 Bukh-traktor.dk

Maskinfabrikker i Danmark
Landbrugsmaskinproducenter
Kalundborg
Etableret i 1904
Traktorproducenter
Traktormærker
Virksomheder i Aabenraa
Tidligere køretøjsproducenter
Køretøjsproducenter i Danmark
1179

Konge i Danmark: Valdemar den Store enekonge fra 1157-1182

Se også 1179 (tal)

Begivenheder

Født

Dødsfald 
 17. september – Hildegard af Bingen, tysk abbedisse, mystiker, digter og komponist.

Eksterne henvisninger 

79
Andre Agassi

Andre Kirk Agassi (født 29. april 1970 i Las Vegas, Nevada, USA) er en tidligere amerikansk tennisspiller. Han har ligget nummer 1 på ATPs verdensrangliste og har vundet 8 Grand Slam-titler. I øvrigt er han, Novak Djokovic, Roger Federer og Rafael Nadal de eneste herrespillere, som i moderne tennishistorie har vundet alle fire single Grand Slam-titler.

Den 22. oktober 2001 blev han gift med kollegaen Steffi Graf. De har sammen to børn, sønnen Jaden Gil (født 26. oktober 2001) og datteren Jaz Elle (født 3. oktober 2003).

Dopingmisbrug 
Agassi indrømmede i 2009 at han tilbage i 1997 havde været dopingmisbruger, og at han havde løjet om det.

De 8 grand slam titler 

Agassi udmeldte, at Wimbledon 2006 ville blive hans sidste af slagsen. Han stoppede karierren efter 
US Open i august 2006.

Kildehenvisning

Eksterne henvisninger 

Tennisspillere fra USA
Personer fra Nevada
Dopingsager i tennis
Vindere af US Open (tennis) 
Vindere af French Open 
Vindere af Australian Open 
Vindere af Wimbledon
Synkron

Synkron kommer af græsk syn = "sammen" + khrónos = "tid". Det synkrone er altså det samtidige. Heraf også begrebet synkronisering.

Inden for de humanistiske videnskaber bruges begrebet som betegnelse for undersøgelser af samtidige tilstande eller synkrone processer på forskellige områder af samfundet. En synkron undersøgelse af det 17. århundredes Frankrig kunne f.eks. interessere sig for emner som merkantilisme, absolutisme, centralisme, hierarki, symmetri, cogito ergo sum og den barokke kunststil.

Se også
 Diakron
 Anakronisme

Tid
Diakron

Synkron og diakron er et central begrebspar i humanistisk videnskab og samfundsvidenskab. Begrebsparret bruges især meget inden for historiefaget. Ordet synkron kommer af græsk syn = "sammen" + khrónos = "tid". Det synkrone er altså det samtidige, hvilket også kommer til syne i begrebet synkronisering. Ordet diakron kommer også fra græsk diá = gennem + khrónos = tid. Det diakrone er altså det, som forløber på langs ad tidsaksen, som ændrer sig med tiden.

Inden for de humanistiske videnskaber dækker begrebet ”synkron” over undersøgelser af mere eller mindre faste tilstande der var gældende på et givent tidspunkt eller i en historisk periode. En synkron undersøgelse af det 17. århundredes Frankrig kunne f.eks. interessere sig for emner som merkantilisme, absolutisme, centralisme og hierarkier. Om den synkrone undersøgelse har historikeren Bjørn Poulsen skrevet, at ”de permanente strukturer træder frem, mens samfundets udvikling i tid forbliver i baggrunden.”

Inden for de humanistiske videnskaber dækker begrebet ”diakron” over undersøgelser af historiske eller nutidige processer på forskellige områder af samfundet. En diakron undersøgelse af naturbegrebet i Danmark kunne f.eks. interessere sig for emner som landbrugsudvikling, industrialisering, urbanisering, demografi, forurening, massekommunikation og rekreation.

Diakrone undersøgelser fokuserer altså på, hvordan forhold ændrer sig, fx fra en historisk periode til en anden. Det kan fx være en undersøgelse af, hvordan magtforhold ændrer sig over tid.

Noter 

Tidsskrifter om historie
Humanistiske tidsskrifter
Tidsskrifter fra Danmark
Humaniora
Rød eskallonia

 
Rød Eskallonie (Escallonia rubra) er en lille, løvfældende busk med en tæt forgrenet vækstform. Hovedgrenene er oprette, mens sidegrenene er overhængende.

Beskrivelse 
Barken er først rød og ruhåret. Den bliver senere brun og prikket og til sidst grå og opsprækkende. Knopperne er spredte og ovale med fint takket kant på den yderste halvdel. Bladene er elliptiske. Oversiden er blank og mørkegrøn, mens undersiden er en del lysere. Blomsterne sidder i korte klaser fra bladhjørnerne. De enkelte blomster er mørkerøde og femtallige. Kronbladene er sammenvoksede til et kort rør. Frugterne er kapsler med frø, som ikke modner her i landet.

Rodnettet er trevlet og noget svagt de første år. Senere dannes der kraftige hovedrødder, der ligger højt i jorden.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1 x 1 m (10 x 10 cm/år), efter hårde vintre kan tilvæksten dog være på 50 cm!. Målene kan anvendes ved udplantning.

Hjemsted 
Busken forekommer på Andesbjergenes skråninger i det sydlige Chile og Argentina helt ned til Ildlandet, hvor den gror i krat og åben skov, bl.a. sammen med Hæk-Fuksia, Berberis buxifolia, B.darwinii og B.empetrifolia.

Note

Kilde 
Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Buske
Røde blomster
Håndværk

Begrebet håndværk dækker bredt over håndværksfagene, hvis udøvere kaldes håndværkere.

Det er fagområder indenfor fremstilling, byggeri og service (reparationer), der kræver en faglig uddannelse. Under uddannelsen er man lærling, og uddannelsen afsluttes med en svendeprøve, ved hvilken man modtager et svendebrev og kan kalde sig svend. Det foregår i dag i henhold til loven om erhvervsuddannelser.

I gamle dage kunne en svend gå på valsen, dvs. rejse omkring og praktisere sit håndværk, lære nye ting i de nye omgivelser – og så vende hjem og genoptage det vante arbejde.

Inden for flere fag er ejeren af firmaet 'mester', en betegnelse der stammer fra de gamle håndværkerlav.

I nyere tid er mesterlæren erstattet eller suppleret af traditionel skolen, fx på de tekniske skoler, hvor en del af den teoretiske håndværksuddannelse klares.

Håndværksfag 
 Barber
 Billedskærer
 Blokkedrejer
 Blytækker
 Bogbinder
 Bogtrykker
 Bordsmed
 Buemager
 Buntmager
 Bæslingsnedker
 Bødker
 Bådebygger
 Drejer
 Ebenist
 Formskærer
 Færdigmager
 Gartner
 Guitarbygger
 Instrumentbygger
 Kassemager
 Klaverbygger
 Konvolutmager
 Kunstdrejer
 Kunstsnedker
 Kurvemager
 Landmand
 Ligkistesnedker
 Litograf
 Læstemager
 Læsteskærer
 Menneskefutteralmager
 Modist
 Møbelfletter
 Møbelmager
 Møbelpolstrer
 Møbelsnedker
 Møllebygger
 Orgelbygger
 Pianoinstrumentmager
 Pianosnedker
 Pottemager
 Rokkedrejer
 Rivemand
 Sadelmager
 skibssnedker
 Skibstømrer
 Skomager
 Skrædder
 Syerske
 Tagdækker
 Trædrejer
 Træsmed
 Typograf
 Tækkemand
 Urmager
 Violinbygger
 Væver

Bygge og Anlæg 
 Isolatør
Blikkenslager
 Brolægger
 Elektriker
 Glarmester
 Gulvlægger
 Maler
 Maskinsnedker
 Murer
 Snedker
 Stenhugger
 Struktør
 Tømrer

Jern og Metal 
 Automekaniker
Motorcykelmekaniker
 Cykelsmed
 Elektronikfagtekniker
 Finmekaniker
 Karrosseritekniker
 Klejnsmed
 Maskinarbejder
 Radio-tv-fagtekniker
 Smed
 Værktøjsmager

Levnedsmidler 
 Bager
 Kok
 Mejerist
 Slagter
 Smørrebrødsjomfru
 Tjener
 Konditor
 Tarmrenser
 Kokkeassistent

Service 
 Frisør
 Kosmetiker
 Tandtekniker

Gamle håndværksfag 
En række håndværksfag er mere eller mindre gået i glemmebogen:

 Ciselør

 Gørtler
 Kandestøber
 Karetmager
 Possementmager
 Rivemand
 Rokkedrejer

Eksterne henvisninger 

 "Håndværket og den mindre industri" (betænkning nr 533; 1969) 
 "Håndværket og den mindre industri" (betænkning nr 533, bilag; 1969) 
 Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind X (1920); s. 592-594; opslag: Haandværk

 
Materiel kultur
Storyboard

Et storyboard er det billedmateriale, som en instruktør og en storyboarder + evt. en kameramand laver sammen, for at have en visuel repræsentation af hvordan den færdige film skal se ud. Storyboardet beskriver hver ny kameraindstilling, og giver et overblik over hvilke vinkler af de givne rum det er nødvendigt at visualisere og hvilke skuespillere det er nødvendigt at have tilstede samtidigt på sættet. 

En storyboarder er som regel illustrator, animator eller tegneserietegner.
Af danske storyboardere kan nævnes Jan Solheim, Lars Munck, Simon Bang, Sune Elskær.

Formål 

Et grundigt storyboard er et bidrag til en grundig og økonomisk fordelagtig produktionsplanlægning; filmen kan nærmest rå-klippes på forhånd og det bliver mindre nødvendigt at samle op på manglende klip og indstillinger efterfølgende – hvor en genopbygning af scenografien vil være uforholdsmæssig dyr. 

Derudover kan storyboardet bruges af instruktøren til at bevare den kunstneriske kontrol. Instruktøren Alfred Hitchcocks film havde som regel et storyboard. Alfred Hitchcock lærte af bitter erfaring kun at optage præcis de scener og klip som skulle med i hans film – kun på den måde kunne han undgå at filmselskabet skamklippede hans film.

En films skudliste kan udarbejdes fra storyboardet.

Form 

Storyboardet kan bestå af et billede i den ene side, med det som skal være i den færdige indstilling, og en tekst i den anden side med det der bliver sagt eller tekniske informationer til skuddet + pile i billedet der beskriver evt. bevægelse. En anden form for storyboard består af små (enten tegnede eller beskrevne) papirslapper, som sættes op på opslagstavler, sådan så der nemt kan rokeres rundt og justeres op det.

Til meget dyre produktioner – tegnefilm, actionfilm, eventyrfilm fremstilles derudover også ofte en animatic – som er et filmet storyboard med midlertidig lyd på, evt med animerede sekvenser

Film
Infografik
Filmhold
Jacques Chirac

Jacques René Chirac (født 29. november 1932 i Paris, død 26. september 2019) var en fransk borgerlig (gaullistisk) politiker, der var Frankrigs præsident fra 1995 til 2007.

Chirac var den 5. republiks femte præsident. Den 8. maj 1995 vandt han over socialisternes Lionel Jospin. Han blev genvalgt i 2002, hvor han vandt over den højreradikale Jean-Marie Le Pen fra Front National i 2. valgrunde. Chiracs politiske og ideologiske forbillede var Charles de Gaulle (le Général), der var Frankrigs præsident umiddelbart efter 2. verdenskrig og igen 1959-1969.

Chirac har tidligere været bl.a. landbrugsminister, indenrigsminister samt premierminister 1974-1976 og 1986-1988. Chirac var desuden borgmester i Paris 1977-1995 og stifter af partiet RPR) i 2002 (nu
UMP). Chirac genopstillede ikke ved præsidentvalget i 2007.

Under festlighederne i forbindelse med Bastilledagen i 2002, forsøgte Maxime Brunerie, at affyre en kaliber 0.22 riffel mod Chirac. Han blev imidlertid afbrudt i sit forehavende af tre tilskuere, der fik ham pacificeret indtil politiet kunne nå frem.

Uddannelse 
Chirac var uddannet fra eliteskolen École Nationale d'Administration samt Institut d'Études Politique de Paris (Sciences Po).

Udenrigspolitik 

Kort efter præsidentvalget i 1995 gennemførte Chirac en række kontroversielle atomprøvesprængninger i Stillehavet. Det udløste betydelige internationale protester; i Danmark Poul Nyrup Rasmussens demonstration iført cykelhjelm.

De franske vælgeres afvisning af EU's forfatningstraktat i 2005 var et væsentligt politisk nederlag for Chirac; den lammede Frankrig på den europæiske scene.

Chirac var sammen med Tysklands kansler Gerhard Schröder blandt de mest fremtrædende modstandere af den USA-ledede invasion af Irak i 2003.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 

Frankrigs præsidenter
Frankrigs premierministre
Indenrigsministre fra Frankrig
Gaullister
Borgmestre fra Frankrig
Advance Australia Fair

Advance Australia Fair er Australiens officielle nationalsang. Den bruges på samme vis som danskerne bruger deres nationalsang – Der er et yndigt land – til højtideligheder og store sportsbegivenheder. Den blev valgt efter en folkeafstemning i 1977 hvor alternativerne var Waltzing Matilda, Song of Australia og Australiens daværende nationalsang, God Save the Queen. God Save the Queen benyttes stadig ved begivenheder med kongelig deltagelse. Udover den officielle nationalsang anvendes Banjo Pattersons Waltzing Matilda ofte som uofficiel nationalsang. Sangen er skrevet af den skotskfødte komponist Peter Dodds McCormick.

Tekster 
Teksterne til "Advance Australia Fair" på engelsk blev officielt taget i brug i 1984:

Vers 1
 Australians all let us rejoice,
 For we are one and free;
 We've golden soil and wealth for toil;
 Our home is girt by sea;
 Our land abounds in nature's gifts
 Of beauty rich and rare;
 In history's page, let every stage
 Advance Australia Fair.
 Omkvæd:
 In joyful strains then let us sing,
 "Advance Australia Fair."

Vers 2
 Beneath our radiant Southern Cross
 We'll toil with hearts and hands;
 To make this Commonwealth of ours
 Renowned of all the lands;
 For those who've come across the seas
 We've boundless plains to share;
 With courage let us all combine
 To Advance Australia Fair.
 Omkvæd:
 In joyful strains then let us sing,
 "Advance Australia Fair."

Referencer

Eksterne links 

 Tekster på den officielle regeringshjemmeside 

Australien
Nationalsange
Johannes Flensted-Jensen

Johannes Flensted-Jensen, (født 20. december 1944) er en dansk politiker.

Socialdemokratisk medlem af Århus Amtsråd. Han blev oprindeligt valgt ind i Århus Amtsråd ved kommunalvalget i november 1989. Han var da opstillet for Folkestyrelisten, som var en liste, der var opstået i protest mod amtsrådets beslutning om at nedlægge sygehusene i Skanderborg og Ebeltoft. Midt i valgperioden brød han imidlertid med Folkestyrelisten og meldte sig ind i Socialdemokratiet. Amtsborgmester i Århus Amt fra 1. januar 1998 til og med 31. december 2006. I forbindelse med Strukturreformen blev Århus Amt en del af Region Midtjylland, hvori han blev næstformand.

Socialdemokrater fra Danmark
Amtsborgmestre fra Danmark
Regionsrådsmedlemmer fra Socialdemokratiet
Personer i Kraks Blå Bog
Louise Gade

Louise Gade (født 15. juni 1972 på Thyholm) er en dansk cand.jur., tidligere borgmester og nuværende executive vicepresident i Salling Group med ansvar for HR og Personaleforhold.

Gade er datter af gårdejer Harry Gade og lægesekretær Anna-Marie Gade. Hun blev student fra Struer Gymnasium i 1991, hvorefter hun flyttede til Aarhus for at læse jura. I studietiden var hun medlem af landsstyrelsen i Danmarks Liberale Studerende. I 1997/1998 blev hun uddannet cand.jur. fra Aarhus Universitet. Fra juli 1997 til januar 2002 arbejdede hun som advokat hos advokatfirmaet Lokdam, Kjellund & Partnere i Århus. I 2001 blev hun gift med Ulrik G. Westring, som er IT-chefkonsulent. 

Hun har været medlem af Århus Byråd siden 1994 og var fra 1995-1998 formand for Venstres byrådsgruppe. Fra 1998 blev hun politisk ordfører, ligesom hun var medlem af Økonomiudvalget. Hendes politiske karriere kulminerede i 2002, da hun som følge af en konstitueringsaftale med Konservative, Radikale og Dansk Folkeparti bliver den første ikke-socialdemokratiske folkevalgte borgmester i Århus nogensinde. Ved kommunalvalget i 2005 lykkedes det hende imidlertid ikke blive siddende som borgmester, selv om hun satte rekord i antal personlige stemmer ved et valg til Århus Byråd med 42.697. I 2006 overtog socialdemokraten Nicolai Wammen som borgmester efter Gade. Louise Gade blev i stedet fra 2006 rådmand for Magistratsafdelingen for Børn og Unge. 

Gade meddelte 2. april 2008, at hun ikke ville genopstille ved Kommunalvalget 2009.

Hun udtrådte af Århus Byråd 1. juni 2009 for at blive vicedirektør for human resource ved Aarhus Universitet. I 2015 blev hun ansat som direktør i VIA Efter- og Videreuddannelse, hvorpå hun skiftede til Salling Group i 2019.

Louise Gade er medlem af VL-gruppe 38 og sidder desuden i bestyrelsen for TV 2.

Hun har gennem årene modtaget en række anerkendelser:
 Årets Politiker, kåret af Landsforeningen for Bøsser og Lesbiske, august 2004 for sit arbejde for bedre behandling af byens minoriteter
 Årets Heltinde 2003, pris indstiftet af foreningen Morgendagens heltinder, april 2003
 Årets TOYP-prismodtager, kåret af Junior Chamber, september 2003

Referencer 

Personer i Kraks Blå Bog
Borgmestre fra Venstre
Jurister fra Danmark
Borgmestre i Aarhus
Kvindelige borgmestre
Rådmænd i Aarhus
Alumni fra Aarhus Universitet
Nepalesisk (sprog)

Nepalesisk er et indoeuropæisk sprog som tales i Nepal, Indien og Bhutan. Det er officielt sprog i Nepal og nogle regioner i Indien

Nepalesisk skrives normalt med devanagari-alfabetet. Det er nært beslægtet med Hindi, men mere konservativt med færre lån fra persisk og engelsk, og med større arv fra sanskrit.

Eksterne henvisninger 

Indoariske sprog
Sprog i Indien
Sprog i Nepal
Bhutan
Hindi

Hindi er et sprog, som tales i de fleste nordlige og centrale indiske delstater. Det er et indoeuropæisk sprog i den indo-iranske sproggruppe. Det er udviklet fra middelalderens prakrit sprog og indirekte fra sanskrit. Hindi har arvet en stor del af sit ordforråd fra sanskrit. På grund af muslimsk indflydelse i det nordlige Indien er der også et stort antal persiske, arabiske og tyrkiske låneord.

Sprogfolk regner hindi og urdu for grundlæggende samme sprog. Forskellen er, at hindi skrives med devanagari-alfabetet og har flere ord fra sanskrit, mens urdu skrives med et modificeret persisk alfabet og har flere ord fra persisk og arabisk.

Hindi er det næstmest talte sprog i verden efter kinesisk. Omkring 500 millioner mennesker taler hindi i Indien og andre steder, og det totale antal mennesker, som kan forstå sproget, er op imod 800 millioner. En undersøgelse fra 1997 viste, at 66 % af alle indere kan tale hindi. 180 millioner mennesker i Indien har det som modersmål, og andre 300 millioner bruger det som andetsprog. Uden for Indien tales det af 100.000 i USA, 685.170 i Mauritius, 890.292 i Sydafrika, 232.760 i Yemen, 147.000 i Uganda, 5.000 i Singapore, 20.000 i New Zealand, 30.000 i Tyskland. Urdu, det officielle sprog i Pakistan, tales af omkring 41 millioner mennesker i Pakistan og andre lande.

Hindi er et af Indiens officielle sprog, og er mindretalssprog i et antal lande, blandt andre Fiji, Mauritius, Guyana, Surinam, Trinidad og Tobago og Forenede Arabiske Emirater.

ISO 639's 2- og 3-bogstavskoder for hindi er hi og hin.

Se også 
 Indoariske sprog for mere information om sprogets udviklingshistorie.

Eksterne henvisninger 

 
Sprog i Indien
Sprog i Qatar
Josquin Desprez

Josquin des Prez (Josquin Desprez, Josquin des Prés, Josquinus Pratensis)
(født ca. 1440, død 27. august 1521) var en fransk komponist. Han regnes for at være en af renæssancens største komponister og havde enorm indflydelse på de næste generationer af komponister. Hans position kan fint sammenlignes med f.eks. Haydns eller Beethovens 300 år senere.

Blandt hans produktion kan nævnes:
 12 messer
 112 motetter
 ca. 70 chansons til franske, tyske, spanske og italienske tekster.

Noter 

Renæssancekomponister
Komponister fra Frankrig
Kirkemusikkomponister
Guillaume Dufay

Guillaume Dufay (født 13. august 1397 i Beersel, død 6. december 1474 i Cambrai) var en fransk komponist. Dufay regnes blandt grundlæggerne af den tidlige renæssancestil og blev i sin samtid anset for den førende komponist. Der kendes ca. 200 værker af ham. Han har også skrevet musik i genren virelai, og har skrevet den yngste kendte melodi af typen.

Eksterne henvisninger 

Renæssancekomponister
Komponister fra Frankrig
Komponister fra middelalderen
John Dunstable

John Dunstable (ca. 1390 – 24. december 1453) var en engelsk komponist. I sin egen levetid var Dunstable den engelske komponist, der var mest kendt på det europæiske kontinent, og han fik stor indflydelse på kontinentale komponister.

Eksterne henvisninger 

Renæssancekomponister
Komponister fra middelalderen
Komponister fra England
Nyrup

Nyrup kan henvise til artikler:

 Nyrup (Assens Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Ørsted Sogn, Assens Kommune
 Nyrup (Helsingør Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Gurre Kirkedistrikt, Mørdrup Sogn og Tikøb Sogn – Helsingør Kommune
 Nyrup (Holbæk Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Ugerløse Sogn, Holbæk Kommune
 Nyrup (Kalundborg) – en bebyggelse og et ejerlav i Raklev Sogn, Kalundborg Kommune
 Nyrup (Kalundborg Kommune - Ørslev Sogn) – en bebyggelse i Ørslev Sogn, Kalundborg Kommune
 Nyrup (Næstved Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Fyrendal Sogn, Næstved Kommune
 Nyrup (Odsherred Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Højby Sogn, Odsherred Kommune
 Nyrup (Sorø Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Stenmagle Sogn, Sorø Kommune
 Nyrup (Vesthimmerlands Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Gislum Sogn, Vesthimmerlands Kommune
 Nyrup (Aalborg Kommune) – en bebyggelse og et ejerlav i Sønderholm Sogn, Aalborg Kommune

 Personer
 Poul Nyrup Rasmussen – tidligere dansk statsminister
 Se også
 Nyerup
 Nyrop
Auken

Auken er navnet på en dansk slægt, der indeholder politikerfamilien Auken, som har været aktiv inden for Socialdemokratiet, Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Venstresocialisterne.

I år 2020 var der, ifølge Danmarks Statistik, 55 personer med efternavnet Auken.

Simplificeret Stamtræ

Se også 
 :Kategori:Aukenfamilien

Referencer 

Slægter fra Danmark
Aukenfamilien
Kirsten Auken

Kirsten Auken, født Lomholt (født 25. juni 1913 i København, død 21. januar 1968 på Frederiksberg) var en dansk overlæge, og en af efterkrigstidens ledende forkæmpere for seksualoplysning. Mor til politikerne Gunvor Auken, Margrete Auken og Svend Auken.

Historie 
Hun blev født ind i en københavnsk famile, med blandede værdier som grundtvigiansk religiøsitet og positivisme. Hun var datter af professor i dermato-venerologi Svend Lomholt (1888-1949) og Marie Kirstine Siegumfeldt Beck (1888-1920), som døde, da Kirsten Lomholt var seks år gammel.

I 1931 tog hun studentereksamen på Rysensteen Gymnasium, og gik derefter på husholdningsskole i Sorø. Derpå læste hun historie og gymnastik på Københavns Universitet med henblik på at blive cand.mag., men skiftede i 1934 til medicinstudiet.

Hun giftede sig i 1940 med Gunnar Auken, og sammen deltog de i modstandskampen under besættelsen. I 1953 blev Auken dr.med. på den banebrydende disputats . I 1968 døde hun af kræft.

Kilder 

 www.kvinfo.dk, om Kirsten Auken

Eksterne henvisninger 
 

Kirsten
Danskere i 1900-tallet
Sexologi
Personer fra København
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Modstandsfolk fra Dansk Samling
Personer døde af kræft
Snebær

Slægten er udbredt i Nordamerika. Her nævnes kun de arter og hybrider, der ses jævnligt i Danmark.

 Almindelig snebær (Symphoricarpos albus)
 Rød snebær (Symphoricarpos x chenaultii)

 Symphoricarpos × doorenbosii Symphoricarpos longiflorus
 Symphoricarpos microphyllus Symphoricarpos mollis
 Symphoricarpos occidentalis Symphoricarpos orbiculatus
 Symphoricarpos oreophilus Symphoricarpos parishii
 Symphoricarpos racemosus Symphoricarpos rivularis
 Symphoricarpos rotundifolius''

Note 

Planteslægter
Gedeblad-familien
Rød snebær

 
Rød Snebær (Symphoricarpos x chenaultii) er en løvfældende busk med en opret og åben vækstform. Skuddene er buet overhængende. Blomsterne er bittesmå, klokkeformede og lyserøde. Frugterne er oppustede bær med lyserød solside og rødprikket skyggeside. Rød Snebær har blade og frugter til helt hen i december. Hele planten er giftig.

Beskrivelse 
Barken er først rødlig og håret. Senere bliver den brun og svagt stribet. Til sidst er den grå. Knopperne er modsatte, kegleformede og spidse. Bladene er ovale eller næsten runde. De er bløde af mange fine hår og helrandede med mørkt grågrøn overside og lysegrøn underside. Høstfarven er gul. 

Blomsterne sidder i små stande ved bladhjørnerne. De er bittesmå, klokkeformede og lyserøde. Frugterne er oppustede bær med lyserød solside og hvid, men rødprikket skyggeside. Frøene er sandsynligvis golde.

Rodnettet er tæt og fint forgrenet. Grenene slår rod dér, hvor de rører jorden. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1 x 1,5 m (20 x 30 cm/år).

Hjemsted 
Begge forældrearterne (S. microphyllus og S. orbiculatus) hører hjemme i tørre bjerge, hvor de danner krat og skovbryn (i henholdsvis Mexico og det østlige USA). Krydsningen selv har naturligvis intet hjemsted.

Kilde
Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 

Buske
Lyserøde blomster
Haveplanter
Giftige planter
Luigi Boccherini

Luigi Rodolfo Boccherini (født 19. februar 1743, død 28. maj 1805) var en italiensk komponist og cellist.

Han tilhørte klassicismen, men hans musik bar også præg af den galante stil (rokokomusik).

Som mange andre komponister før 1800 komponerede Boccherini meget musik; men i lang tid var han stort set kun kendt for to værker:

 En sats fra en strygekvintet, den berømte Menuet fra opus 11, nr. 5, som er et fremtrædende eksempel på rokokomusik.
 En cellokoncert, der typisk spilles i en stærkt revideret udgave.

Mod slutningen af det 20. århundrede steg interessen for andre værker af Boccherini.

Han var en fremragende cellist og var en af tidens største virtuoser. Han skrev 20 symfonier, 12 koncerter, messer, oratorier, kantater, 400 kirkemusikværker, 2 operaer, kammermusikværker (bl.a. Menuet opus 11 nr 5, Strygekvintet opus 30 nr 6) og Cellokoncert i B-dur; i alt ca. 500 værker. Hans musik ligner den tidlige wienerklassik: formfast og graciøs. Mange af Boccherinis kompositioner er påvirket af hans mangeårige ophold i Spanien. Boccherini opfandt tommelfingerpositionen. Blandt mange andre har Jacqueline du Pré indspillet hans cellokoncert.

Eksterne henvisninger 

 
 Luigi Boccherini på Biography.com 
 Luigi Boccherini på Allmusic.com 
 Luigi Boccherini på Classical Net 

Komponister fra Italien
Cellister
Wienerklassikkens komponister
Italienere i 1700-tallet
Italienere i 1800-tallet
Strygekvintet

En strygekvintet er et musikværk for fem strygere. Langt de fleste strygekvintetter er for en af disse to besætninger:
 To violiner, to bratscher og en cello. Med to bratscher til at fylde det mellemste toneregister er der som regel en "tæt" klang.
 To violiner, en bratsch og to celloer. Dette giver en mere "åben" klang, men med god bund i basregistret.
Man kan også sige det på den måde, at en strygekvintet er en strygekvartet med en ekstra bratsch eller cello.

Sprogforvirring 
Man bør være opmærksom på, at på visse sprog hedder det en "strengekvintet" (f.eks. på engelsk: string quintet). Og sådan en kan godt være noget helt andet. F.eks. har Boccherini skrevet kvintetter for guitar og fire strygere.

Komponister 
Nogle komponister, som har skrevet væsentlige strygekvintetter:
 Luigi Boccherini (1743-1805)
 Wolfgang Amadeus Mozart (1756-1791)
 Ludwig van Beethoven (1770-1827)
 Franz Schubert (1797-1828)
 Anton Bruckner (1824-1896)
 Johannes Brahms (1833-1897)
 Antonin Dvorák (1841-1904)

Kompositionsformer
Oplysning

Oplysning kan betyde:
 Oplysning i form af Information
 Oplysning i form af Undervisning
 Oplysning i betydningen belysning. (Om lysmængde/lysstyrke eller om belysningsmidler/lyskilder).
Kreutzer-sonaten

Kreutzer-sonaten har fleret betydninger:

Kreutzer-sonaten (violinsonate) – Ludwig van Beethovens violinsonate nr. 9.
Kreutzer-sonaten (roman) – Leo Tolstojs roman fra 1890.
Kreutzer-sonaten (strygekvartet) – Leos Janáceks strygekvartet nr. 1
Antonín Dvořák

Antonín Dvořák (født 8. september 1841 - død 1. maj 1904) var en tjekkisk komponist.

Musik 

Dvořák er mest kendt for sine Slaviske danse,  cellokoncerten og for den sidste af sine ni symfonier (Fra den nye verden); men han komponerede i stort set alle genrer og skabte mesterværker i dem alle. F.eks. er han nok den væsentligste komponist af strygekvartetter mellem Franz Schubert og Béla Bartók. Dvořák integrerede i stor stil og med stor succes folkemusik i den klassiske musik. Han anses for at være den mest alsidige af de store tjekkiske komponister i 1800-tallet, og hans farverige, geniale og dramatiske symfonier og kammermusik afspejler karakteren i den folkelige tjekkiske musik. Hans musik blev hurtig populær over hele Europa og i USA, hvor han tilbragte tre år som lærer. Han efterlod sig mange ufærdige værker.

Liv 
Indtil han fyldte 32 år var han ansat som violinist ved Nationalteateret i Prag; derefter fik han et mindre krævende job for at få mere tid til at komponere.

Værker 
 Ni symfonier, 
 14 strygekvartetter
 Fem symfoniske digtninge
 Fem ouverturer
 Symfoniske variationer: Karneval, Serenade for strygere opus 22 (1875)
 Slavisk dans opus 46 nr. 8 (1878)
 Sange min moder lærte mig / Zigeunersange opus 55
 Stabat Mater opus 58 (1877), Symfoni nr. 6 opus 60 (1880)
 Scherzo capriccioso opus 66 (1883)
 Slavisk dans opus 46 nr. 4 (1886)
 Klaverkvintet opus 81 (1887)
 Requiem, Op. 89, B. 165 (1890)
 Klavertrio nr. 4 opus 90 Dumky (1891)
 Symfoni nr. 9 opus 95 Fra den ny verden (1893)
 Ti bibelske sange opus 99 (1894)
 Cellokoncert opus 104 (1895)
 Operaer
 Den snu bonde (1878)
 Dimitrij (1882)
 Jakobineren (1889)
 Djævelen og Katinka (1899)
 Rusalka (1900)
 Armida (1904)
 Humoresker, Mazurka, Eclogues, Slaviske danse, Legender, Fra Böhmens skove, m.m.

Eksterne henvisninger 
 

 
 

Komponister fra Tjekkiet
Nationalromantiske komponister
Dirigenter fra Tjekkiet
Æresdoktorer ved University of Cambridge
Anton Bruckner

Anton Bruckner (født 4. september 1824, død 11. oktober 1896) var en østrigsk komponist. Bruckner indgår med sine ni lange og stort anlagte symfonier i en musikalsk tradition, der begyndte med Beethovens og Schuberts sidste symfonier og over Bruckner fører videre til Gustav Mahler.
  
Bruckner skrev også en mesterlig strygekvintet og en række kirkelige korværker, såsom f.eks. "Te Deum", og den ligeledes sene, og meget voldsomme kantate "Helgoland".

Bruckner, der var dybt religiøs, mødte i 1861 den musikalske nyskaber og grundlægger af den nytyske skole, den ligeledes religiøse Liszt, som Bruckner tiltalte med "Deres Nåde". Liszt og Wagner blev med deres avancerede harmonik af afgørende betydning for Bruckners udvikling. En anden lighed var, at Bruckner ligesom først Liszt og så Wagner brugte en masse messingblæsere i sin musik.

Denne tilknytning til Liszts nytyske skole, der oprindeligt kaldtes "Zukunftsmusik", dvs. fremtidsmusik, førte imidlertid til, at den magtfulde musikkritiker Eduard Hanslick forfulgte Bruckner lige så meget, som han forfulgte Liszt. Kritikken skadede Bruckners anseelse så alvorligt, at han først for alvor kom på koncertrepertoiret mange år efter sin død.

Karakteristisk ved "Brucknerklangen" er endvidere den såkaldt "stående klang" uden glissando (glidende toneovergange) og med en terrassedynamik, der tager tråden op fra den sene Schubert ("Den ufuldendte" og "den store C-dur"), og lyder, ligesom om orkestret var et orgel. Det er tydeligt, at Bruckner i sin instrumentation arbejder med et usynligt orgel, der ved hjælp af en slags magiske registerudtræk mv. klinger og fremmaner visioner. Også den majestætiske rytme, med de mægtige, storladent mejslede buekonstruktioner, leder hen på orglet, der som bekendt ikke "trækker vejret", men kan holde en tone i det uendelige og derfor ikke "mister pusten".

Karakteristisk er også de mange, nærmest tvangsprægede gentagelser, som den dygtige dirigent selvfølgelig formår at vække til live. Det er således håbløst, når Brucknerstilens "stående klang" ikke overholdes, og dirigenten næsten får Bruckner til at lyde, som var det Brahms!
(Som kritikeren Hanslinck spillede ud mod Bruckner (og Wagner)). 

Endelig er Bruckners symfonier præget af hidtil uhørt monumentalitet og længde, og de kan nærmest sammenlignes med akustiske katedraler (mere end de er "romaner"). Nogle mener, at symfonierne (måske bortset fra den "Haydn-agtige" 4. symfoni, kaldet "Den romantiske"), har et religiøst indhold, at de er ordløse messer, eller dog med referencer til lideseshistorien. 

Bruckner nåede ikke at komponere finalen til sin 9. symfoni, den mest fantastiske og uhyggelige af dem alle; men her kunne hans "Te Deum" for orkester, kor, vokalsolister og orgel, træde til og fungere som opløftende og himmelstormende finale.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

 
 

Komponister fra Østrig
Senromantiske komponister
Organister
Walhalla
Østrigere i 1800-tallet
Dino

Dino kan henvise til flere artikler.

 Dinosaurus
 Dino (drengenavn) – et drengenavn
 Dino (tegneseriefigur) – en tegneseriefigur
 Dino (bogserie) – en bogserie af Søren Jessen omhandlende Dino
 Dino (album) – et album af Jessica Folcker fra 2000
Vedisk

Det vediske sprog er et indoarisk sprog der blev talt indtil ca. 500 f.Kr., og som Vedaerne er skrevet på. Det har samme tidligere sprogtrin som sanskrit, som det har været placeret nordvest for. Man skelner mellem tidlig vedisk og senvedisk. Udover Vedaerne fungerede sproget som litteratursprog for brahmanateksterne.

Vedisk er et vigtigt grundlag for rekonstruktionen af det urindoeuropæiske grundsprog, fx i beskrivelsen af Verners lov.

Kilder 

Sanskrit
Henrik 4. af Frankrig

Henrik 4. af Frankrig () (13. december 1553 – 14. maj 1610) var konge af Navarra (som Henrik 3.) fra 1572 til 1610 og af Frankrig fra 1589 til 1610. Han var den første franske konge af Huset Bourbon. Hans forældre var Anton af Bourbon og Jeanne d'Albret.

Han var dattersøn af Frans 1.s søster Margrethe af Navarra og derfor nærmeste tronarving, da Valois-slægten uddøde i 1589 midt under religionskrigene. Henrik, der oprindelig var protestant, gik i 1593 over til katolicismen, da franskmændene nægtede at gøre en kætter til konge ("Paris er vel en messe værd").
Han skabte som konge forlig mellem de stridende religioner og gav ved Nantes-ediktet i 1598 huguenotterne udstrakt frihed.

Han havde betydelige evner som statsmand og genrejste sammen med sin dygtige finansminister Sully landets økonomi efter religionskrigene. De to støttede erhvervslivet og satte store vej- og kanalanlæg i gang. Det var i hans regeringsperiode, at Frankrig påbegyndte koloniseringen af Canada og grundlagde hovedstaden Quebec i provinsen af samme navn.

Han var en venlig og munter mand og var højt elsket af befolkningen. Alligevel blev han myrdet 14. maj 1610 i Paris af en katolsk fanatiker, François Ravaillac.

Ægteskaber og børn 
Henrik giftede sig første gang den 18. august 1572 i Notre Dame-kirken i Paris med sin halvkusine Marguerite af Valois (kendt som Dronning Margot ()), datter af kong Henrik 2. af Frankrig og Katarina af Medici. Deres barnløse ægteskab blev annulleret i 1599.

Henrik giftede sig anden gang den 17. december 1600 ved en prokurationsvielse i Santa Maria del Fiore-katedralen i Firenze med Marie af Medici, datter af storhertug Frans 1. af Toscana og ærkehertuginde Johanna af Østrig. I dette ægteskab blev der født seks børn.

Børn 
 Ludvig 13. af Frankrig (1601-43), gift med Anna af Østrig (1601-1666)
 Elisabeth (1602-44), gift med kong Filip 4. af Spanien
 Christine (1606-63), gift med hertug Victor Amadeus 1. af Savoyen
 Nicolas-Henri, hertug af Orléans (1607-11)
 Gaston, hertug af Orléans (1608-60), gift med Maria af Bourbon.
 Henriette Marie (1609-69), gift med kong Karl 1. af England

Se også 
 Frankrigs historie
 Franske regenter
 Tidslinje over nogle europæiske regenter i det 17. århundrede

Eksterne henvisninger 

 Henri IV – le règne interrompu – Officiel hjemmeside om Henrik 4. udgivet af Det franske Kulturministerium 

|-

|-
 

Konger af Frankrig
Konger af Navarra
Huset Bourbon
Franskmænd i 1500-tallet
Franskmænd i 1600-tallet
Myrdede regenter
Totem

Et totem er enhver organisme i naturen som våger eller bistår en gruppe mennesker, såsom en familie, klan eller stamme.

Totems støtter større grupper end det enkelte individ. Hvis det første led af anerne ikke var menneskeligt, ville det blive kaldt et totem. Normalt er denne tro ledsaget af en totemisk myte.

Selvom ordet "totem" er af Ojibwa-ansk oprindelse, begrænser troen sig ikke kun til de indfødte amerikanske indianere. Lignende trosretninger er blevet fundet i overalt i verden, deribland Vesteuropa, Østeuropa, Afrika, Australien og den arktiske polar-region.

I de moderne tider, har enkelte individer, ikke at sammenligne med stamme-religion, valgt at få sig en personlig åndelig animalsk hjælper, som har stor betydning for dem og se dette dyr som deres totem. Denne utraditionelle brug af begrebet, er udbredt, men ikke begrænset, til New Age-bevægelsen og Mythopoetiske mænds bevægelighed.

Totemisme 
Totemisme (afledt af -oode- fra Ojibwa-sproget, der henviser til noget slægtskabsrelateret cf o doodem, "hans totem), som ofte er forbundet med shamaninstisk religioner. Deres totem er oftest dyr eller andre naturlistiske figurer, som åndeligt repræsenterer en gruppe af beslægtede, såsom en klan.

Totemisme har spillet en aktiv rolle i det 19. og tidlige 20. århundredes teorier om religion, især for tænkere som Émile Durkheim, der koncenterede deres studier om det primitive samfund (hvilket var en acceptabel beskrivelse på dette tidspunkt). Identikationen af sociale grupper med åndelige totems er de australske Aboriginere, teoriserede Durkheim, at alle menneskers religiøse udtryksformer, uløseligt var grundlagt i forholdet til en gruppe.

I sit essay, Le Totemisme aujourdhui (Totemisme i dag), viser Claude Lévi-Strauss, at den menneskelig kognition, der er baseret på analogiske tro, uanset den sociale kontekst. Via dette udelukker han den matemtiske tankegang, der primært opererer gennem logik. Totems er vilkårlig valgt med det ene formål at give den fysiske verden et mere sammenhængen og omfattende klassesystem.

I de spirituelle miljøer, er totemdyrene stadig en del af troen for mange mennesker. Dyrene, som fx kan mødes gennem en trommerejse eller en form for guidet meditation, og dyret siges at kunne hjælpe den troende med at træffe belslutninger og give råd og vejledning. Nogle ser også totemdyret som en vej til at kommunikere med afdøde eller naturkræfter.

Noter 

Religion
100 (tal)

{| border="1" style="float: right; border-collapse: collapse;margin-left:15px"
|-----
| colspan="2" | 
|-----
| colspan="2" | 
|-----
| Kardinaltal
100hundred(e)
|-----
| Ordinaltal || 100.
|-----
| Faktorer

|-----
| Divisorer || 1,2,4,5,10,20,25,50,100
|-----
| Romertal || C
|-----
| præfikser
hekto-/hekt-(fra græsk)
centi- fra latin)
|-----
| Binær værdi || 1100100
|-----
|  Hexadecimal værdi || 64
|}

100 (hundred(e)) er:
 Det naturlige tal efter 99, derefter følger 101
 Et heltal
 Et kvadrattal (10*10)

Romertallet for hundrede er C.

SI-præfikset hekto angiver en faktor hundrede, f.eks. er 1 hektoliter lig 100 liter.

SI-præfikset centi angiver en hundrededel, f.eks. er 1 centimeter lig 1/100 meter.

Ordets ophav 
Ordets første del stammer fra den indoeuropæiske rod *km-tom. På gammelengelsk sagde man hund i betydningen "hundrede". Anden del stammer fra protogermansk *rath (= antal, regning). 

Betegnelsen et storhundre har været i brug i nyere tid i Norge, Island og på Færøerne, men betød da "120".  Det er "det lange hundrede" (= 120); og senere, da man regnede både med seks-snese hundrede og fem-snese hundrede, kaldtes på norrønt "det lange hundrede" for hundrath tolf-roett, mens det nye eller korte hundrede, som vi kender i dag, kaldtes hundrath ti-rætt. W.H. Stevenson  skrev i 1889 i The Long Hundred and its use in England i Archæological Review (s. 313-27), at blandt germanerne, som længst bevarede sæd og skik upåvirket af kristendommen, hang "det lange hundrede" (= 120) længst i. "Det korte hundrede" (= 100) kom efter hans mening til Norden først med kristendommen.

I matematik 
100% angiver, at en mængde er fyldt ud.

Andet 
Der er:
 100 øre i en krone
 100 cent i en euro
 100 piastré i et egyptisk pund

Henvisninger 



Bestemte tal
Hadsund Kommune

Hadsund Kommune i Nordjyllands Amt blev dannet ved kommunalreformen i 1970. Ved strukturreformen i 2007 indgik den i Mariagerfjord Kommune sammen med Hobro Kommune, Mariager Kommune, Arden Kommune m.v.

1937 
Den første Hadsund Kommune (1937-1970) blev dannet 1. november 1937 ved sammenlægning af de 2 sognekommuner Skelund-Visborg mod øst og Vive mod vest. Ved den sidste folketælling inden sammenlægningen var dens indbyggertal 6.594. Dyrlæge Winding blev den første sognerådsformand i Hadsund Kommune.

1970 
Ved kommunalreformen blev 2 sognekommuner lagt sammen til den nye Hadsund Kommune:

Hertil kom at Falslev-Vindblæs sognekommune med 2.475 indbyggere blev delt: Den nordlige del af Vindblæs Sogn med byområdet Hadsund Syd og dele af landsbyerne Ajstrup, Haderup og Lystrup kom til Hadsund Kommune. Resten af sognekommunen kom til Mariager Kommune.

Sogne 
Hadsund Kommune bestod af følgende sogne, alle fra Hindsted Herred undtagen Vindblæs Sogn, som hørte til Gjerlev Herred:
 Als Sogn
 Hadsund Sogn
 Skelund Sogn
 Visborg Sogn
 Vive Sogn
 Del af Vindblæs Sogn

Borgmestre

Befolkning 
 Befolkning (♀ 5452 + ♂ 5466) = 10.918 alder 0-6: 7,5%
 alder 7-16: 13,3%
 alder 17-66: 63,9%
 67 år +: 15,3%

 Befolkningstæthed: 64,2 indbyggere / km ²
 Arbejdsløshed: 5,9% af befolkningen i alderen 17-66 år
 Udlændinge fra EU, Norden og USA : 74 og 10 000 mennesker
 Udlændinge fra lande i den tredje verden : 176 og 10 000 mennesker
 Antal skoler : 3 (antal klasser: 59)

Største byer i den nu nedlagte Hadsund Kommune

Statistisk kilde 
 Danmarks Statistik – statistikbanken.dk
 Info om Vive, Helberskov og Glerups indbyggertal .

Noter 

Kommuner i Danmark (1970-2006)
Mariagerfjord Kommune
Kommune
Ophørt i 2006
Etableret i 1970
Richard Adams

Richard Adams (født 9. maj 1920, død 24. december 2016) var en engelsk forfatter, der som midaldrende opnåede en overraskende verdensberømmelse ved sin debut med romanen Kaninbjerget om en flok kaniners hårde kamp for overlevelse, efter at de forlader deres koloni og danner en ny.

Bibliografi 
 1972: Kaninbjerget (Watership Down)
 1974: Shardik (en del af historien om Bekla-imperiet)
 1976: De fire årstider i naturen (Nature through the seasons)
 1978: Hundeflugten (The Plague Dogs)
 1980: Pigen i gyngen (The Girl in a Swing)
 1984: Maia (en del af historien om Bekla-imperiet)
 1988: Traveller
 1996: Gensyn med Kaninbjerget (Tales From Watership Down)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Børnebogsforfattere fra Storbritannien
Fantasyforfattere fra Storbritannien