Eva Kantůrková

Eva Kantůrková, rozená Sílová, (* 11. května 1930 Praha) je česká prozaička a scenáristka. V 80. letech byla signatářkou a mluvčí Charty 77.

Život 
Pochází z literárně založené rodiny – otec Jiří Síla byl komunistický novinář a matka Bohumila spisovatelka. Má dva syny z prvního manželství s Janem Šternem  Ivana Šterna (* 1949, ekonom) a Jana Šterna (* 1953, Ing., publicista).

Po ukončení studia filosofie a historie na Filosofické fakultě Karlovy univerzity v roce 1956 pracovala do roku 1958 pro Československý svaz mládeže a do roku 1967 v Čs. ústředí knižní kultury; poté se věnovala literatuře.

Byla členkou KSČ a angažovala se během pražského jara; v roce 1970 ze strany vystoupila, ocitla se na seznamu zakázaných autorů a publikovala jen v samizdatu a exilových nakladatelstvích.

Podepsala Chartu 77, jíž byla od 6. ledna 1985 do 7. ledna 1986 mluvčí, a i jinak se společně s druhým manželem Jiřím Kantůrkem (1932–1998) angažovala v disentu. Od 6. května 1981 do 22. března 1982 byla vězněna za podvracení republiky.
Aktivně se podílela na vzniku Občanského fóra, v letech 1990–1992 byla poslankyní České národní rady a členkou jejího předsednictva.

V letech 1994 až 1996 byla předsedkyní Obce spisovatelů. V rozmezí let 1998 až 2000 řídila odbor literatury a knihoven ministerstva kultury.
Od 15. května 2003 byla členkou Rady pro rozhlasové a televizní vysílání. Počínaje rokem 2006 byla prezidentkou nově založené Akademie literatury české.

Dílo 
 Jen tak si maličko povyskočit, 1966 – sbírka psychologických povídek
 Smuteční slavnost, 1967 – společenskokritický román, kde hlavním motivem je chystaný pohřeb komunistického tajemníka, dávají čtenáři příležitost seznámit se s událostmi na malém městě roku 1948 a následné kolektivizace zemědělství z různých pohledů několika vypravěčů; zfilmováno roku 1968 Zdeňkem Sirovým (film mohl být promítán až po roce 1989)
 Po potopě, 1969 – román; hrdinka románu, malířka a matka dospívající dcery, se po rozchodu s mužem psychicky zhroutí, následně se pak zotavuje na psychiatrické klinice
 Nulový bod, 1970 – ministerský úředník, který v roce 1948 přišel o kariéru a i nadále prožíval řadu osobních tragédií, se rozhodne pro sebevraždu; román formou retrospektivy vypráví příběh celého jeho života
 Černá hvězda, Kolín nad Rýnem 1982, Praha 1992 – příběh levicového novináře, který prožívá chvíli deziluze a rozpadu dosavadních životních hodnot – pokus autorky vyrovnat se s vlastní změnou postoje vůči komunismu
 Člověk v závěsu, 1977, Kolín nad Rýnem 1988 – sbírka novel
 Pozůstalost pana Ábela, 1977 Kolín nad Rýnem, Praha 1990
 Pán věže, samizdat 1979, Praha 1992 – román inspirovaný příběhem Ježíše Krista, znova 2004, nakl. Adonai, 
 Přítelkyně z domu smutku, Kolín nad Rýnem 1984, Praha 1990 – nejznámější kniha, z prostředí vězení s autobiografickými prvky; roku 1992 byl podle románu natočen režisérem Hynkem Bočanem čtyřdílný televizní seriál
 Jan Hus: příspěvek k národní identitě, samizdat 1986, Praha: Melantrich 1991, Praha: Hynek 2000, Praha: Ideál 2008 – historická studie o životě mistra Jana Husa
 Památník, 1994 – deníkovou formou psaná autobiografie
 Záznamy paměti, 1997, nakl. Hynek, 
 Zahrada dětství jménem Eden, 1998
 Nejsi, 1999 – kniha vyrovnávající se s manželovou smrtí
 Nečas, 2000 – autobiografický román
 Jsem osoba vzdorovitá a neposlušná, 2005, nakl. Host, 
 Démoni nečasu, 2007, nakl. Baronet, 
 Vy nám taky : momentky života, Praha: Erika 2008 – Scénky z vlastního života, konfrontace vztahu k dnešku i včerejšku
 Doteky, Praha: Dauphin 2009.  – Román s duchovním rozměrem o proplétajících se osudech dvou lidí, vzdálených a přesto se sbližujících
 Tati!, nakl. Dauphin, 2010, 
 Nečekej, až zajde slunce!, nakl. Dauphin, 2011, 
 Řekni mi, kdo jsi, 2012, nakl. Torst,  – Kniha, sumarizující úvahy (literatura, kultura, politika, dějiny a národní charakter), osobní vzpomínky (autorčin život, tvorba i dílo) a i portréty mnoha osobností veřejného života
 Jan Palach, 2018 – Scénář k filmu, zachycujícímu posledních několik měsíců života vysokoškolského studenta, Jana Palacha

Rozhovory 
 Sešly jsme se v této knize: Olga Havlová, Marie Rút Křížková, Elzbieta Ledererová, Zdena Tominová, Gertruda Sekaninová-Čakrtová, Anna Šabatová, Věra Jirousová, Jiřina Hrábková, Jarmila Bělíková, Libuše Šilhánová, Dana Němcová, Marta Kubišová, Eva Kantůrková. Praha: Toužimský & Moravec, 1991 – Kniha rozhovorů (1980) se signatářkami Charty 1977 vychází z osobních prožitků a dotýká se celospolečenských otázek

Ocenění 
 Cena Toma Stopparda (1987)
 Krameriova cena (2019)
 Medaile Za zásluhy  1. stupně, udělil prezident Petr Pavel (2023)

Odkazy

Související články 
 Česká literatura v letech 1945–1990

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 Heslo  v publikaci Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století
 Medailon na Portálu české literatury
 Stručný životopis na webu RRTV
 Něco snad za mnou zůstalo – V rozhovoru mluví o svém působení na ministerstvu, Mladá fronta Dnes, 3. března 2001
 Uvolněte se, prosím – rozhovor 31. října 2012 v České televizi
 

 

Čeští romanopisci
Čeští novináři
Čeští scenáristé
Mluvčí Charty 77
Signatáři Charty 77
Členové KSČ
Členové KSČ politicky aktivní po roce 1989
Političtí vězni komunistického režimu v Československu
Poslanci České národní rady
Členové Rady pro rozhlasové a televizní vysílání
Narození v Praze
Narození v roce 1930
Narození 11. května
Žijící lidé
Ženy
Paměť národa