alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Norfolk-sziget

A Norfolk-sziget Ausztrália külbirtoka Óceániában.

Földrajz 
Óceánia egyik szigete Új-Kaledónia és Új-Zéland között, az előbbitől 785 km-nyire, a kis Nepean és Philip-szigeteket is beleszámítva 43,5 km² területtel. Kikötője nincs; csakis a Sydney- és Cascade-öblöknél közelíthető meg, de viharos időkben egyáltalán nem lehet hozzáférni. A fennsíkot alkotó sziget legmagasabb csúcsa a Pitt-hegy (317 m). Norfolkot buja növényzet takarja; a sajátságos alakú Norfolk-szigeti fenyők (Araucaria heterophylla) pompás erdőket alkotnak.

Története 
Norfolk-sziget első lakói kelet-polinéziaiak voltak, akik vagy az Új-Zélandtól északra fekvő Kermadec-szigetekről, vagy Új-Zéland Északi-szigetéről jöttek. A 14. vagy 15. században érkeztek, és több nemzedékük élt itt eltűnésükig. A település végső sorsa rejtély maradt.

1774-ben Cook fedezte fel. Jelentése nyomán úgy tűnt, hogy a szigeten rostnövényeket és hajóárbócnak való fát lehet termelni. Ennek azért volt jelentősége, mert akkoriban a brit flotta mozgásképessége a Baltikumból érkező vitorlavászontól és kötelektől függött. A Baltikum kikötői pedig orosz kézen voltak, vagyis a brit flotta harcképessége az orosz cár jóindulatától függött. Ezért döntöttek úgy Angliában, hogy az Ausztráliába tartó flotta vigyen foglyokat a Norfolk-szigetre is. Az eredeti várakozások nem teljesültek, de 1788 és 1842 között kevés megszakítással deportáltak laktak ott. 1842-ben elnéptelenedett. 1856-ban a Bounty hajó fellázadt matrózainak utódait – pontosabban azok egy részét – telepítették itt le, mert eredeti lakhelyük, a Pitcairn-szigetek túlnépesedett. Ezeknek utódai (mintegy 600-an) laktak rajta ezután.

A második világháborúban nagy légitámaszpont, üzemanyag-feltöltő hely működött itt, de támadás nem érte. 1979-ben Norfolk-sziget korlátozott autonómiát kapott Ausztráliától, a sziget kormányának hatáskörébe került a szigettel kapcsolatos legtöbb ügy. A pénzügyi problémák és a turisztikai bevételek csökkenése miatt Norfolk-sziget kormánya az ausztrál szövetségi kormányhoz fordult segítségért 2010-ben. Ennek eredményeként a szigetlakók első ízben fizettek jövedelemadót, de bővültek a számukra elérhető jóléti szolgáltatások.

Gazdaság 
A területének 11%-a szántó, 28%-a rét és legelő. Növénytermesztés: citrusfélék, ananász, banán, zöldségfélék. Idegenforgalom.

Jegyzetek

Források 
 A Világ országai (Nyír-Karta Bt., 2008)

További információk 
 www.norfolk.gov.nf/

Kapcsolódó szócikkek 
 A Norfolk-sziget madárfajainak listája

Norfolk-sziget
Palmyra-atoll

A Palmyra-atoll egy 12 km² területű, lakatlan atoll a Csendes-óceán északi részén. Földrajzilag az Északi-Sor-szigetek tagja. Az Egyesült Államokhoz tartozik, de az államhatalom működése meghatározatlan, azaz az amerikai elnök kizárólagos döntési kompetenciájába tartozik, hogy miképp kormányozza a területet.

Az USA alkotmányjoga különbséget tesz „bekebelezett” és „bekebelezetlen” (corporated/incorporated), valamint „szervezett” és „szervezetlen” (organized/unorganized) területek között. Szervezettnek minősül az a terület, melynek van saját, szervezett közigazgatása, míg szervezetlen az, amelynek nincs. Ez utóbbiak – egy kivétellel – lakatlan területek, amiken értelemszerűen nem is lehetne közigazgatást szervezni, ill. olyan kis lakosságú területek, hogy nem érdemes megszervezni a közigazgatásukat. Ami a bekebelezett/bekebelezetlen megkülönböztetést illeti, pillanatnyilag minden amerikai külbirtok bekebelezetlen, szintén egyetlen kivétellel: ez a Palmyra-atoll, ami a Csendes-óceán középső részén található. A bekebelezett státusz azt jelenti, hogy az illető terület szerves része az USA-nak, automatikusan vonatkozik rá a teljes amerikai jogrend, a lakosai pedig amerikai állampolgárok; viszont nem az államszövetség tagja (hiszen nem állam), hanem a szövetségi központi kormány alá tartozik. Tehát a Palmyra-atoll jogi értelemben valójában nem is tekinthető teljes mértékben külbirtoknak.

A Palmyra-atoll bekebelezett státuszának történelmi oka van. Eredetileg Hawaii része volt. Mielőtt Hawaii amerikai szövetségi állammá vált volna, a státusza természetesen „bekebelezett” volt, azonban az államiság elérésekor Palmyra le lett választva a területéről, viszont a már megszerzett státusz megmaradt. Természetesen Palmyra „szervezetlen”, hiszen nincs állandó lakossága, így nincs mit „megszervezni” rajta.

A szigetnek őslakossága sincs. Az utóbbi időkben az amerikai állami természetvédelmi szolgálat munkatársai és önkéntesek tartózkodtak ott kisebb létszámban. Teljes egészében természetvédelmi terület, a látogatása csak előzetes engedéllyel lehetséges, hosszabb időre szólóan pedig kizárólag tudományos vagy kutatói céllal.

Az atoll északi részén, a Cooper-szigeten egy magánkézben lévő repülőtér található, 1500 m-es kifutópályával (ICAO: PLPA).

Az éves csapadékmennyiség 4400 mm, az átlaghőmérséklet 29 °C.

Források

További információk 

Az Amerikai Egyesült Államok külbirtokai
A Csendes-óceán szigetei
Lakatlan szigetek
Idegen nyelvű térképet tartalmazó szócikkek
Wake-sziget

A Wake-sziget (másként Wake-atoll) egy korall atoll a Csendes-óceán északi részén, a Honolulu (3700 km-re nyugatra) és Guam (2430 km-re keletre) közötti távolság kétharmadánál. Területe 7,8 km². A lagúnát 1568-ban fedezte fel Alvaro de Mendana. Az Amerikai Egyesült Államok hivatalosan 1898-ban annektálta. Jelenleg az amerikai légierő támaszpontjaként üzemel, bár a katonai személyzet 2001-ben elhagyta az 1972-ig polgári repülőtérként is üzemeltetett bázist. A szigetre igényt tart a Marshall-szigeteki Köztársaság is.

Források

További információk 
 Current Weather, Wake Island
 AirNav – Wake Island Airfield – Airport details, facilities and navigational aids
 Rocket launches at Wake Island
 The Defense of Wake – United States Marine Corps historical monograph
 Surrender of Wake by the Japanese – Marines in World War II
 U.S. Army Strategic and Missile Defense Command – Logistics, flight schedules, facilities
 Photographic history of the 1975 Vietnamese refugee camp on Wake Island
 Wake Island – Pacific Wreck Database

Az Amerikai Egyesült Államok szigetei
Az Amerikai Egyesült Államok külbirtokai
Mikronézia szigetei
Wallis és Futuna

Wallis és Futuna Franciaország tengerentúli területe a Csendes-óceán nyugati részén a Fidzsi-szigetek és Szamoa között.

Földrajz 
Két vulkáni eredetű, egymástól 190 kilométerre fekvő szigetcsoportból áll, a Wallis-szigetekből, amelyet a Wallis- vagy Uvéa-sziget és a környező 22 apró sziget alkot, valamint a Horn-szigetekből amelynek két tagja maga a Futuna-sziget és a lakatlan Alofi-sziget. Legmagasabb pont: Mont Singavi, 765 m

Klíma 
A szigeteken a trópusi éghajlat uralkodik, mely általában 25-30 °C között van. November és április között forróság, eső; május és október között a hideg jellemző.

Az évi csapadékmennyiség 3000 mm körül van. A páratartalom 80%-os.

Történelem 
A szigeteket a hollandok fedezték fel a 17. században. 1837-ben misszionárius katolikus hitre térítette az őslakosokat. 1887. április 5-én Wallis sziget egy szerződés értelmében francia protektorátus, majd 1888-ban Új-Kaledónia része lett.

A terület érdekessége, hogy a francia igazgatás elismeri a területen működő három helyi királyságot (`Uvea, Sigave, Tu`a), s a polgári bírósági ügyekben a hagyományos királyságok jogintézményei döntenek.

Gazdaság 
A mezőgazdaság (manióka, jamsz, kókuszdió, banán) még a belső igényeket sem tudja kielégíteni. További megélhetési forrás az állattartás (leginkább sertéstenyésztés) és a tengeri halászat. Nagyarányú az elvándorlás Új-Kaledónia és Vanuatu szigetére. Jelentős bevételei származnak az anyaország támogatásaiból, illetve a japánok és a dél-koreaiak számára adott halászati jogokból.

Lakosság 
A terület lakossága szinte teljes egészében helyi őslakos.

A lakosság 67%-a él Wallis szigetén, a másik része pedig Futunán. A többség polinéz.

A lakosság 98%-a római katolikus vallású.

A lakosság alig 10%-a francia anyanyelvű, de 80% beszél franciául. A területen a francia mellett hivatalos a két fő helyi nyelv is, a wallisi és a futunai, mindkettő polinéz nyelv.

Közlekedés 
 Közutak hossza: 120 km
 Repülőterek száma: 1
 Kikötők száma: 2

Jegyzetek

Források 
 Midi Világatlasz, Nyír-Karta és Topográf Kiadó, 2003, 
 Nagy Képes Földrajzi Világatlasz, Hibernia Nova Kft. és a Tóth Könyvkereskedés és Kiadó Kft., 2008

További információk 

 minisztériumi oldal
 Wallisa és Futuna hangja
 Fotók 
 nyelvi szituációk
 térkép
 Online

Wallis és Futuna
Anterósz

Anterósz (görögül Αντερως) a görög mitológiában Erósz, a szerelem istenének öccse. Neve viszontszerelmet jelent. Mivel Erószt gyötörte a magány, játszótársként kapta Anterószt Aphroditétól, aki Arésszal nemzette. Anterósz volt az az isten, aki megbüntette azt, aki megvetette a szerelmet vagy nem viszonozta a kapott szeretetet, szerelmet.

Források 
 
 Anterósz arcanum.hu (Ki kicsoda az antik mítoszokban)
 

Görög istenek
„0” kilométerkő

A „0” kilométerkő szobor a Budapestről induló főutak kilométer-számozásának kezdőpontját szimbolizálja. A Clark Ádám téren 1975-ben avatták fel Borsos Miklós alkotását, a 80 cm-es talapzaton álló, három méter magas mészkőszobrot. A szobor szabályos tipográfiai 0 karaktert formáz meg, és mindössze két betű van rajta: „KM”, mint a kilométer rövidítése. Innen számítják a Magyarország egy számjegyű főútvonalainak kilométereit (a BAH-csomóponttól induló 1-es és a Székesfehérváron kezdődő 8-as főút kivételével), ezen kívül a 10-es főút kilométereit is innen számítják a két számjegyű utak közül egyedüliként.

Története 

Az úthálózat jelképes kiindulópontja eredetileg a királyi palota küszöbénél volt, ahonnan a Lánchíd építésekor helyezték át mai helyére. Az eredeti szobor nem maradt fenn.

A 20. század elején Festetics Pál vetette fel a közlekedési hálózat kiindulópontjának megjelenítését, amelyet a Hungária Automobil Club karolt fel és valósított meg. 1932-től a Kereskedelmi Minisztérium (melyhez a közlekedési tárca is tartozott) épülete melletti járdán állt Körmendi-Frim Jenő Madonnát (Patrona Hungariae) ábrázoló márványszobra, amelynek talapzatán három alak (egy gyalogos, egy kocsis és egy autóvezető) domborműve jelent meg. A második világháború alatt megsérült szobrot lebontották.

A mai „0” kilométerkő helyén 1953-ban állították fel Molnár László egy munkást és egy autókereket ábrázoló szobrát. Ezt 1974-ben áthelyezték a XVII. kerületbe, a rákoshegyi vasútállomáshoz.

A mai Borsos-féle szobrot 1975. április 4-én állították fel a Clark Ádám téren, a Budavári sikló előtti parkban.

Csüllög András médiaművész 2011-es „ZERO” című installációnak készült másfél perces rövidfilmjében a szobor hungarocell másolatát az eredeti szobor helyszínéről emeli fel és viszi el a Lánchíd felé, azt szimbolizálva, hogy mi történik ha elviszik az „ország közepét”. A másolat ezen kívül több más helyen is kiállításra került.

Más hasonló emlékművek 
Más bel- és külföldi városok is állítottak az utak kiindulópontját megjelölő táblát, szobrot, emlékművet (például Kecskemét, a Kossuth téren). A talán leghíresebb, ha nem is a legrégebbi ezek közül a Milliarium Aureum, amit Augustus császár állíttatott fel a Forum Romanumon. A minden út Rómába vezet mondás innen veszi eredetét.

Jegyzetek

További információk 
 A 0 kilométerkő – Sulinet.hu
 Krónika – Élet és Tudomány

Kapcsolódó szócikkek 
 Nulla

Budapest szobrai
Budapest I. kerülete
Magyarország közútjai
Der Sturm

A Der Sturm berlini német irodalmi, kulturális és művészeti folyóirat,  amely 1910. március 3-án hetilapként indult, 1914 áprilisától kéthetente, 1917 közepétől 1932-ig havonta jelent meg. Alapítója, főszerkesztője és kiadója Herwarth Walden író. Könyvkiadó és kiállítóterem is tartozott hozzá, a modern lírát, drámát, prózát és képzőművészeteket mutatta be. 1916-tól művészeti oktatást is vállaltak. A folyóirat az 1910-es években a radikális modernizmus egyik centrumává vált.  Komoly szerepe volt az expresszionizmus kibontakozásában.

Története 

August Stramm (1874-1915) költő és drámaíró és az őt példaképüknek tekintő lírikusok műveit publikálta a Der Sturm. H. Walden A. Stramm  "szóművészetét" tekintette az új irodalom legtisztább megvalósulási formájának, így aztán a kísérletező költészet egyik bölcsőjévé vált a lap, melynek irodalmi munkatársai voltak: G. Benn, A. Ehrenstein, Ivan Goll, Oskar Kokoschka, E. Lasker-Schüler, A. Lichtenstein, Kurt Schwitters és Paul Zech.

Kortárs modern stílusban festő művészek (Vaszilij Kandinszkij, Oskar Kokoschka, August Macke, Franz Marc, Gabriele Münter) kiállításait rendezte. A laphoz művészeti mozgalmak is kötődtek, mint például a Die Brücke és a Der Blaue Reiter. Walden reprodukálta folyóiratában a Brücke és a Blaue Reiter mestereinek grafikáit.

A Die Aktion mellett az expresszionista művészet legjelentősebb orgánuma, de támogatott minden más újfajta művészeti törekvést is, a dadát épp úgy, mint a futurizmust, a kubizmust vagy a konstruktivizmust. A művészet nemzetközi fóruma akart lenni. Apollinaire és Marinetti mellett közölte Kassák Lajos, Déry Tibor, Karinthy Frigyes, Kosztolányi Dezső, Móricz Zsigmond szépirodalmi alkotásait is.

Walden a galériában 1912-ben bemutatta Kokoschka festményeit, majd az olasz futuristákat, aztán a francia kubistákat, s nála rendezhette meg 1914-ben első önálló kiállítását Marc Chagall. A Sturm megismertette a közönséggel Archipenko és Chagall műveit. A magyar Moholy-Nagy László is mint művészeti író szerepelt a Sturm hasábjain. Walden igazi "nagy tette" 1913-ban az Első Német Öszi Szalon (Erster Deutscher Herbstsalon) megszervezése volt, amelyen tizenöt ország mintegy 90 művészének 366 festményét és szobrát állították ki, ez volt akkoriban a modern művészet legnagyobb seregszemléje.

H. Walden működését Németország határain túl is kiterjesztette, vándorkiállításokat szervezett, amelyek eljutottak egészen Japánig és Kanadáig. A világháború alatt a Sturm változatlanul megjelent, de a háborús körülmények közepette már nem tudott a korábbihoz hasonló érdeklődést kelteni. A havilapból negyedévenként megjelenő folyóirat lett, végül 1932-ben megszűnt.

Források 
 A modern festészet lexikona. (Nouveau dictionnaire de la peinture moderne). Ford. és átdolg. magyar kiad. Budapest : Corvina, 1974. Ill. Der Sturm l. 360-361. o. 
 Világirodalmi lexikon. 13. köt. Budapest : Akadémiai Kiadó, 1992. Der Sturm l. 730. o. 

Németországi sajtótermékek
Irodalmi folyóiratok
Német nyelvű sajtótermékek
Hetilapok
Havilapok
Erisz

Erisz (Ἒρις) a viszály és veszekedés gonosz istennője a görög mitológiában. Nüx istennő apa nélkül született leánya. Folyton áskálódott, és legszívesebben viszályt keltett emberek és istenek között. Arész egyik legjobb barátja és kísérője volt, aki a hadisten kérésére szinte bárhol háborúig tudta fokozni a haragot és viszálykodást. Megjelenése baljóslatú és aljas volt.

A viszály magvát mindig egy aranyalmával vetette el, amely oly fényes volt, mint Héliosz szekerét húzó lovak sörénye. Ha barátok közé gurította be aranyalmáját, akkor bármilyen jó barátságnak azonnal véget vetett. Ha pedig ellenségek közé tette le, akkor ott elkerülhetetlen volt a vérontás, a háború. Az ő aranyalmája indította el a trójai háború kibontakozását is: azzal a felirattal gurította be az Olümposzra, hogy „a legszebbnek”. Ezen az olümposzi istennők összevesztek, és a viszály még a földre is legyűrűzött. Mindez azután történt, hogy Eriszt nem hívták meg Péleusz és Thétisz esküvőjére. Azonban Eriszt nem mindig gonosz szándék vezérelte, ugyanis ő támasztotta az egészséges versengést is a gazdaságban. Római megfelelője Discordia.

Források 
 
 Szabó György: Mediterrán mítoszok és mondák. Mitológiai kislexikon. Bukarest: Kriterion. 1973

Görög istenek
Hüperión

Hüperión (Ὑπερίων) titán a görög mitológiában. Gaia és Uranosz gyermeke. Sokáig ő hordozta a Napot. Feleségül saját testvérét, Theiát választotta, és született is három gyermekük: Héliosz, a nap istene, Szeléné, a hold istennője és Éósz, a hajnal istennője. Hüperión felnevelte gyermekeit, és Hélioszt megtanította mindenre, amire csak figyelnie kellett a Nap irányításában, és végre megpihenhetett az idős titán, mert feladatát Héliosz vitte tovább.

Hüperión nevének jelentései 
Hüperión „ragyogó” isten, szó szerint „magasan járó” (vagyis az égen járó), ezért – Homérosznál gyakran, a  hellenisztikus-római mitológiában mindig – Héliosszal azonosítják, Héliosz fiait pedig Hüperionidészeknek nevezik.

Titánok
Hekatonkheirek

A hekatonkheirek (százkarúak: hekaton = száz és kheir = kar) a görög mitológiában három, az Ég és Föld, tehát Gaia és Uranosz nászából született testvér: Kottosz, Briareósz és Gügész. Ötven fejük és (a megnevezésüknek megfelelően) száz karjuk volt, ami a küklópszoknál is rémisztőbbekké és erősebbekké tette őket. Mivel Uranosz túlságosan visszataszítónak találta e hatalmas teremtményeket, a Tartaroszba vetette őket, ahonnan a titánok szabadították ki őket anyjuk buzdítására. Később két hekatonkheir – Kottosz és Briareósz – az olümposziak ellen fordult, hogy elfoglalják a szent hegyet, és ők váljanak az emberek és istenek uraivá. Zeusz villámaival hiúsította meg tervüket, majd büntetésül ő is a Tartaroszba vetette őket, az ártatlannak bizonyult Gügész pedig testvéreinek őre lett.

Források 

 Szabó György: Mediterrán mítoszok és mondák. Mitológiai kislexikon, Kriterion Könyvkiadó, Bukarest, 1973

Görög mitológiai alakok
Erinnüszök

Az Erinnüszök a bosszúállás véres istennői a görög mitológiában. A legenda szerint amikor Kronosz megfosztotta apját, Uranoszt férfiasságától, az ég vére a földre hullott, és így az apagyilkosság véréből születtek meg az Erinnüszök. Így Gaia és Uranosz gyermekei. A három nőnek kígyók voltak hajuk helyén, kutyafejük, denevérszárnyuk volt és fekete testük. Az alvilágban lakó Aléktó, Tisziphoné és Megaira, azaz az Erinnüszök meghallgatták a halandók panaszait és a kirívó bűnösöket halálra üldözték, és rézszögekkel kivert korbácsaikkal kíméletlenül és kegyelmet nem ismerve őrjítették meg áldozataikat, akik általában a Tartaroszba jutottak. Az ókori világban annyira rettegtek tőlük, hogy már nevük puszta kiejtése is bajt hozhatott, így gyakran nevezték őket Eumeniszeknek, azaz Nyájasoknak. Születésükből fakadóan az Erinnüszök leginkább azokat üldözték, akik apagyilkosságot követtek el, vagy családjuk egy tagját ölték meg. 

Így került az üldözöttek közé Oresztész is, aki anyját ölte meg, és az Erinnüszök vadásztak rá. Azonban a mükénéi királyfi szenvedését sokan igazságtalannak tartották, így tárgyalásra hívták a véres kísérteteket Athénba. Athén az Erinnüszök legkedvesebb városa volt, ezért tartották itt a tárgyalást, ugyanis a város úgy tisztelte a három démont, mint Athén kegyes, segítő istennőit. 
Az Areiosz Pagosz előtt az Erinnüszök képviselték a vádat Oresztész ügyében. A tárgyalás végén, miután vitába keveredtek az Oresztész mellett felszólaló Pallasz Athénével és Apollónnal, belátták tévedésüket. Mindezek után lettek a törvényesség őrei, az Eumeniszek  (jóindulatúak). Innen ered a görög természetfilozófiában az a felfogás, hogy az Erinnüszök „az igazság érvényesítői”, mivel engedélyük nélkül „még a Nap sem lépi túl mértékét”.

Római megfelelőik a Fúriák voltak.

Források 
 
 
 

Görög mitológiai alakok
Gigászok

A gigászok szakállas, bozontos hajú, félig kígyó testű lények a görög mitológiában. Gaia és Uranosz gyermekei voltak, akik akkor születtek meg, amikor Kronosz levágta apja szemérmét (kasztrálta), és az így ontott vére a földre, tehát Gaiára hullott. Az ég minden csepp véréből született egy hatalmas erejű óriás, így a gigászok sokan voltak, számukat nem is tudta pontosan még anyjuk sem. Amikor Zeusz letaszította a gigászok testvéreit, a titánokat a Tartaroszba, a hatalmas óriások bosszút fogadtak az olümposzi istenek ellen, és hogy elérjék az Olümposz tetejét hegyeket halmoztak egymásra. A jóslat szerint az Olümposz lakói nem győzhették le a gigászokat Héraklész segítsége nélkül. A nagy hős is részt vett a harcokban, így a gigászok elpusztultak.

A gigászok története sajátos keverékét mutatja a hettita mitológiának, ahol a Kumarbi legendakörben szintén az istenek generációinak küzdelmei olvashatók, ott is van kasztrálás, amelynek révén istenek fogannak, és Kumarbi egy sziklát termékenyít meg, amelyből a gigászokhoz hasonló Ullikummi születik.

Ismert gigászok

Első generáció

Az első generációs gigászok összefüggő csoportot képeznek, vagyis forrástól függetlenül mindenhol szerepelnek. 
 Pelórosz
 Mimasz
 Pallasz
 Damüszosz
 Ekhión
 Palléneusz
 Porphürión
 Alküóneusz
 Ephialtész
 Eurütosz
 Klütiosz
 Enkeladosz
 Polübótész
 Hippolütosz
 Gratión
 Agriosz
 Thoón

Második generáció

A második generáció már kissé elmosódott, kinézetükre nem annyira szörnyetegek, s ami közös bennük az a hatalmas méretük és erejük.

 Ótosz  és Ephialtész (Alóaszok vagy Alóadák, apjuk: Alóeusz után)
 Agriosz és Oriosz
 Antaiosz
 Argosz
 Órión
 Gérüón
 Prokrusztész (Damasztész/Polüpémón)
 Kakosz
 Khrüszaór
 Talósz 
 Titüosz

Görög mitológiai alakok
Kétó (Pontusz leánya)

Kétó (görögül Κητώ, „tengeri szörny”) a görög mitológiában Gaia és Pontusz leánya, Thaumasz, Eurübia és Phorküsz testvére volt. (Ez utóbbinak a felesége is lett.) Kétó a tenger kegyetlenségének, veszélyének és szörnyetegeinek az istennője és a megtestesítője volt. Gyakran csak az ő nevét említették a görögök, ha valami tengeri teremtmény fenyegette életüket. Többek között Kétó gyermekei voltak a Gorgók is, és még egy tucat tengeri szörnyeteg.

Keto
Gorgók

A gorgók a görög mitológia alakjai, Phorküsz és Kétó három leánya, testvéreik a graiák. Eurüalé (neve messze üvöltőt jelent); Sztheinó (erőteljes); és Medusza (uralkodó) eredetileg gyönyörű leányok voltak, de megsértették Pallasz Athénét, ezért az istennő haragjában olyan rúttá változtatta őket, hogy aki rájuk nézett, azonnal kővé dermedt.

Hajuk helyén kígyók tekeregtek, nyelvüket is úgy nyújtogatták, mint a kígyók, aranyszárnyuk, éles foguk volt, áthatolhatatlan pikkely fedte testüket, disznóagyaruk volt és kezük rézből volt. A visszataszító lények közül egyedül Medusza volt halandó, akit Perszeusz ölt meg. Poszeidónnal egyesülve magában hordozta Pégaszoszt és Khrüszaórt. Amikor Perszeusz lefejezte Meduszát, akkor ők kipattantak belőle.

Később Perszeusz, a levágott Medusza fejet Pallasz Athénének ajándékozta, aki pajzsára, az égiszre helyezte, s csatában gyakran felhasználta arra, hogy ellenségeit kővé változtassa.

A gorgók az ókori világ nyugati peremén éltek. A templomok és szentélyek homlokzatát, síremlékeket gyakran díszítették gorgó-fővel, mert azt tartották róla, hogy távol tartja a gonosz szellemeket. Ugyanebből a megfontolásból a katonák pajzsát is ez díszítette.

Források 
 A Pallas nagy lexikona
 Gorgo, Gorgók - Ókori lexikon

Görög mitológiai alakok
Ekhidna

Ekhidna, minden szörnyek ősanyja a görög mitológiában az ókori világ legvisszataszítóbb teremtése. Kétó leánya és Tüphón felesége volt, akitől több gyermeke is született. Arca szépséges nimfáé volt, de teste kígyóé, és így nyelve is sziszegő kígyó-nyelvként nyúlt ki szájából. Neve viperát jelent. Zeusz megkímélte Ekhidna és szörny gyermekei életét, hogy a jövő hőseinek is akadjon munkája. Ekhidna gyermeke volt a nemeai oroszlán, Kerberosz, Ladón, Khimaira, Szphinx, Hüdra, Orthosz, a Prométheusz máját marcangoló keselyű, az erümanthoszi vadkan, illetve Phaia, a krommüóni vademse.

Források

 

Görög mitológiai alakok
Kerberosz

A görög mitológiában Kerberosz az óriás Tüphón és a félig nő, félig kígyó alakú Ekhidna gyermeke. Kerberosz háromfejű kutyaként született, és apjától óriási méreteket örökölt. A hatalmas teremtményt az istenek közül Hadésznek sikerült megszelídítenie, és így birodalmának őrzőjévé tennie. Kerberosz bárkit beengedett az Alvilág kapuján, azonban onnan ki senkit nem eresztett. Neve görögül azt jelenti, hogy a mélység démona. Mégis sikerült pár földi halandónak túljárnia Kerberosz eszén.

Így az első, aki az Alvilágba léphetett, Orpheusz volt, aki édes zenéjével elandalította a háromfejű szörnyet. Héraklész tizenkettedik munkája pedig az volt, hogy hozza fel Kerberoszt az élők világába. Az ókori görögök azt tartották, hogy amikor a halott rángatózik, akkor Kerberosz vérfagyasztó üvöltését hallja. Az Alvilágba Aineiasznak is sikerült lejutnia, aki a Szibüllától kapott altató hatású pogácsával kábította el a szörnyet.

Dante Isteni színjátékában Kerberosz a pokol 3. bugyrában élt.

Források

Külső hivatkozások 

 Kerberosz (theoi.com)

Görög mitológiai alakok
Halál
Midway-atoll

A Midway-atoll (vagy Midway-szigetek, hawaii nyelven Pihemanu) egy 6,2 négyzetkilométer nagyságú atoll a Csendes-óceán északi részén. Kb. a Honolulu–Tokió hajóút harmadánál található. 
A két fő sziget az Eastern Island és a Sand Island.

Története 
A Hawaii-szigetsorhoz kapcsolódó, attól azonban 1850 km-re az északnyugatra fekvő, az Északnyugati Hawaii-szigetek közé sorolt atollcsoportot az amerikaiak fedezték fel 1859-ben. 1867 óta tartozik az Egyesült Államokhoz.

1942-ben itt zajlott le az egyik legnagyobb második világháborús tengeri ütközet, a midwayi csata.

A kisebb szigeten haditámaszpont működött, amit 1993-ban felszámoltak. Ma természetvédelmi terület, jelenleg semmilyen formájú katonai vagy gazdasági tevékenység nem folyik.

Az Amerikai Egyesült Államok külbirtokai
Hawaii szigetei
Howland-sziget

A Howland-sziget egy lakatlan atoll az egyenlítőtől északra a Csendes-óceán középső részén, 3100 km-re délnyugatra Honolulutól. A sziget, mely körülbelül félúton fekszik Ausztrália és Hawaii között, az Egyesült Államok önkormányzattal nem rendelkező külbirtoka.

A sziget lett volna az amerikai pilótanő, Amelia Earhart utolsó állomása 1937. július 2-án, mielőtt föld körüli útján továbbrepült volna az Egyesült Államok felé. Azonban a repülőgép soha nem érte el a szigetet, amelyre ebből az alkalomból egy ideiglenes kifutópályát építettek, és a kérdéses napon az USA haditengerészetének több tagja is az egyébként lakatlan szigeten tartózkodott.

Az Amerikai Egyesült Államok szigetei
Az Amerikai Egyesült Államok külbirtokai
Johnston-atoll

A Johnston-atoll egy  2,8 km²-es atoll a Csendes-óceán északi részén, amit 1796. szeptember 2-án fedeztek fel.  Az atoll 1328 km-re délnyugatra található Honolulutól. Az atoll az Amerikai Egyesült Államok fennhatósága alá tartozik. 2004-ben 317 lakosa volt.
A szigetek mindössze 5 méterrel vannak a tengerszint felett. Az éghajlat egész évben meleg, száraz és szeles. A szélirány általában északkeleti.

A terület az amerikai nukleáris kísérletek egyik körzeteként volt kijelölve, egy rakétaindító központ és több első generációs kémműhold-vevő rendszert építettek ki. Később itt működött a Johnston Atoll vegyi hatóanyag-lebontó rendszer (Johnston Atoll Chemical Agent Disposal System, JACADS). 1977-ben a térségben semmisítették meg a Ranch Hand hadműveletben bevetni tervezett, megmaradt vegyszereket.

Az atoll legnagyobb szigetén 2700 méteres kifutópályával rendelkező repülőtér van.

Jegyzetek

További információk 

 A Johnston-atoll hivatalos honlapja 
 További térképek az atollról

Az Amerikai Egyesült Államok külbirtokai
Kharón

Kharón (görög Χάρων, latin Charon) görög mitológiai alak. Erebosz és Nüx gyermeke, az Alvilág révésze. A holt lelkeket ő szállította át ladikjában a Sztüx folyón (más változat szerint az Akherón folyón). Azonban Kharón mindig is mogorva, sovány démon volt, aki nem szállított át olyan holt lelket, akit nem temettek el tisztességesen. A révészkedésnek árat is szabott, és aki nem tudott neki fizetni, azt százéves bolyongásra ítélte a Sztüx túlsó partján. A fizetségnek obolosz volt a neve, ami egy érme volt. Ezt a görögök halottjaik nyelve alá helyezték (más források szerint szemeikre), majd így a megfelelő rítusok után elégették a testet. Az Alvilág folyóján azonban nem mindenki fizetett az átkelésért. A halandóknak ugyanis megvolt az erejük ahhoz, hogy Kharónt rábírják egy fuvarra, így jutott át a Sztüxön Héraklész, Thészeusz és Peirithoosz is.

Szépirodalmi művekben 
 Illyés Gyula: Kháron ladikján (1969)
 R. A. Salvatore: Kharón Karma (Neverwinter 3.) (2012)

Jegyzetek

Források

További információk 

Görög mitológiai alakok
Alvilág
Erebosz

Erebosz a görög mitológiában az ősi sötétség, Khaosz gyermeke, aki szintén az ősi sötétség megtestesítője volt. A legendák szerint Erebosz együtt született Nüxszel, az éjszakával. Gyermekei közé tartozik Aithér, a mennyboltot megtestesítő istenség, Heméra, a nappal istennője és egyes források Kharónt, az alvilág révészét is gyermekei közé sorolják. 

Később Erebosz, mint az ősi sötétség lekerült az alvilágba. A Tartarosz fölötti túlvilági részt nevezték az idő múlásával Erebosznak. Ide is bűnös lelkek jutottak le, de a tisztító tűzben volt lehetőségük, hogy akár az elíziumi mezőkre kerüljenek. A mítosz szerint Erebosz és Nüx gyermeke volt Erósz is.

Források 
 
 
 

Görög istenek
Élüszion

Az Élüszion (görög betűkkel Ἠλύσιον, latinosan Elysium, magyarosan Elízium) olyan túlvilági hely a görög mitológiában, ahol azok kaptak helyet, akik az istenek kedveltjei voltak életükben (pl. a hősök), szemben a keresztény pokol funkcióját ellátó Tartarosszal. Gyakran nevezték a boldogok mezejének – vagy elíziumi mezőknek – is, mivel az itt lakók gond és baj nélkül éltek, és sohasem éreztek fáradtságot, éhséget vagy szomjúságot. Az ide került lelkek az örökkévalóságig boldogan szórakozhattak. Az ókorban úgy gondolták, hogy a világ nyugati peremén helyezkedik el.

Jegyzetek

Források

További információk 

Görög mitológiai helyszínek
Halál
Kermadec-szigetek

Kermadec-szigetek a Csendes-óceánon találhatók, az Új-Zélandtól kiinduló, nagyjából észak felé haladó hátságon. 1887-től Új-Zéland része. A szigetek a déli szélesség 19º - 30º-a és a nyugati hosszúság 178º-a körül helyezkednek el, kb. 1000 km-re észak-északkeletre az Új-Zélandi Északi-szigettől. Nagyjából ugyanilyen távolságra van tőle északra a Tonga sziget.

Legnagyobb tagja a fenti koordinátákon található legészakibb Raoul-sziget, melynek legnagyobb kiterjedése 6×10 km, felszíne 30 km². A szigetcsoport további tagjai: Macauley, Hazard, Curtis, Cheeseman, Mayers, ezek legfeljebb néhány száz méteresek.

A szigetek lakatlanok, kivéve  a Raoul-szigetet, ahol a „Raoul Island Station”, egy meteorológiai- és rádióállomás üzemel, ami egyúttal szállást biztosít a Department of Conservation hivatalnokai és önkéntesei számára, amit 1937 óta tartanak fenn a Raoul-sziget  északi teraszain, mintegy 50 m-es magasságban a Fleetwood Bluff sziklái felett.  A  „Raoul Island Station” képviseli Új-Zéland legészakibb előőrsét, ugyanakkor az ország legészakibb pontja a Raoul-szigettől északkeletre fekvő Nugent-sziget.

Fordítás

Források 
 Google Earth adatok

Új-Zéland szigetei
A világörökségi javaslati listán szereplő helyszínek
Korall-tengeri-szigetek

A Korall-tengeri-szigetek egy szigetcsoport Ausztrália partjaitól északkeletre.

Földrajza 
A Korall-tengeri-szigetek kicsi, legnagyobbrészt lakatlan trópusi szigetek csoportját jelenti a Korall-tengerben, az ausztráliai Queensland tartomány partjaitól északkeletre. Egyetlen lakott szigete a Willis-sziget (meteorológiai állomás négy fővel). A szigetcsoport 780 000 km² kiterjedésű területen foglal helyet a Nagy-korallzátonytól keletre és délre, és az Osprey-zátonyt, a Willis-szigetcsoportot, valamint tizenhat más zátony- vagy szigetcsoportot foglal magában.

Történelme 
 19. század: Több hajó futott zátonyra a Korall-tenger térségében.
 1921: Meteorológiai állomás létesül a Willis-szigeten.
 1969: Létrejön a Korall-tenger-egyezmény, melynek értelmében felállítják a Korall-tengeri-szigetek Területet a Nemzetközösségen belül.
 1982: A nemzeti parkokról és az élővilág védelméről szóló 1975-ös nemzetközösségi törvény értelmében létrejön a Lihou-zátony és Coringa-Herald Természetvédelmi Terület.
 1987: Létrejön az Elizabeth- és Middleton-zátony Tengeri Természetvédelmi Terület.
 1997: Az 1969-es Korall-tenger-egyezmény kiigazítása oly módon, hogy a Korall-tengeri-szigetek Terület magába foglalja 1880 km² kiterjedésben az Elizabeth-és Middleton-zátonyok körüli tengerfenék területét is.

Emberi építmények 
Nyolc szigeten illetve zátonyon automatikus meteorológiai mérőállomások, öt szigeten, illetve zátonyon pedig világítótornyok találhatók.

További információk 
 CIA The World Factbook  
 Ausztrália kormányának honlapján 

Ausztrália külbirtokai
Ausztrália szigetei
Kingman-zátony

A Kingman-zátony egy -es trópusi szirt a Csendes-óceán északi részén, nagyjából félúton Hawaii és Amerikai Szamoa között. A világ legkisebb függő területe.

A területnek csak neve zátony, valójában sziget. Zátonynak a korabeli hajósok nevezték el, s a hibás terminológia rajta ragadt. Kingman területe alig néhány négyzetméter, ez az a terület, mely dagály esetében is a vízszint felett van. Apály idején viszont Kingman egy -es területet körbevevő atoll.

Az Amerikai Egyesült Államok külbirtokai
A Csendes-óceán szigetei
Lakatlan szigetek
Nebraska

Nebraska (IPA:  ) az Amerikai Egyesült Államok 37. tagállama. Fővárosa Lincoln, legnagyobb városa Omaha. Nebraska az USA mezőgazdasági szempontból egyik legjelentősebb tagállama.

Neve 
Elnevezése az indián Ní Btháska kifejezésből származik, ami sima vizet jelent. Ez valószínűleg a Platte folyóra utal, amely átszeli az államot.

Földrajz 
Nebraska északon Dél-Dakota, keleten Iowa, délkeleten Missouri, délen Kansas, délnyugaton Colorado, nyugaton pedig Wyoming állammal határos. Az állam keleti határa megegyezik a Missouri folyó vonalával. 

Az állam az USA középső részén, a Magas-síkság és a Mississippi-fennsík találkozásánál fekszik. Három folyó szeli át nyugat felől: a Niobrara északon, a Platte középen, a Republican folyó pedig délen folyik és torkollik bele a Missouri folyóba.

Az állam területe két időzónába esik: az úgynevezett központi idő (Central Standard Time Zone, CST) az állam keleti felében, míg a hegyi idő (Mountain Standard Time Zone, MST) Nebraska nyugati részében érvényes.

Éghajlat 
Nebraska keleti felében a nedves kontinentális, nyugati felében félszáraz klíma uralkodik, ám az átlaghőmérséklet viszonylag egységes. A nyár forró, a tél hideg. Az éves átlagos csapadékmennyiség keletről nyugatra csökken. Évente 65-90 cm hó hull átlagosan. Nebraskában az eddig mért legmagasabb hőmérséklet 48 °C volt. A legalacsonyabb hőmérsékletet, -44 °C-t 1936-ban mérték.

Nebraska az ún. tornádófolyosóban (Tornado Alley) fekszik, ezért a tavaszi és nyári hónapokban gyakoriak a zivatarok. A tornádók is ebben az időszakban a leggyakoribban.

Történet 
1854. május 30-án a Kansas-Nebraska Act hozta létre Kansas és Nebraska Territóriumokat. Ekkor Nebraska székhelyéül Omahát jelölték ki. A telepesek első nagy hulláma 1860-ban érkezett Nebraskába, mivel a szövetségi kormány szabad területnek minősítette az államot. Mivel az állam nagy része füves puszta volt, a telepesek házaikat erdős részek közelében alakították ki. A territórium feldarabolása után a maradék Nebraska 1867-ben vált állammá és az USA teljes jogú tagállamává, röviddel az amerikai polgárháború után. Ekkor az állam székhelye Omaha helyett Lancaster lett, amelyet később Lincolnra kereszteltek át Abraham Lincoln, az 1865-ben meggyilkolt amerikai elnök tiszteletére.

Népesség

A legnagyobb városok 
A város neve után a lakosság nagysága áll (fő, 2010).

 Omaha – 408 958
 Lincoln – 258 379
 Bellevue – 50 137
 Grand Island – 48 520
 Kearney – 30 787
 Fremont – 26 397
 Hastings – 24 907
 North Platte – 24 733
 Norfolk – 24 210
 Columbus – 22 111
 Papillion – 18 894

Közigazgatás 

Nebraska 93 megyével rendelkezik.

Gazdaság 
Az állam gazdaságában a domináns ágazat a mezőgazdaság.

Nevezetességek

Jegyzetek

További információk 
Nebraska állam hivatalos honlapja 
USA Travel – Nebraska
Arakhné

Arakhné (Άράχνη) a görög mitológiában Kolophón hercegnője volt, aki igazán tehetséges volt a szövő- és hímzőmesterségben. Nemcsak gobelinjei voltak gyönyörűek, hanem az is, ahogyan elkészítette őket. A legenda szerint még a nimfák is felhagytak pajkos játékukkal, hogy megnézzék Arakhné varázslatos munkáját. Csodálói gyakran mondták neki, hogy ezt a mesterséget biztosan a szövés és hímezés istennőjétől, magától Pallasz Athénétől tanulta. Arakhné ezen felbátorodva eleinte csak kacagott, majd fel volt háborodva, hogy az ő munkáját az istennő tudása alá helyezik.

Arakhné kérkedése hamar Athéné fülébe jutott, aki egy öregasszony testébe bújva egy utolsó esélyt akart adni a hercegnőnek, hogy visszavonja szavait. Az öregasszony figyelmeztette Arakhnét, hogy ne hívja ki az istenek haragját, ám ő állította, hogy szívesen megmérkőzne egy versenyen Athénével. Erre felfedte magát az istennő, amire a nimfák hátrarezzentek, de Arakhné remegve, de vállalta előbbi szavait. Elkezdődött a verseny. Athéné fonalaiból azt a jelenetet szőtte meg, amikor Poszeidónnal megküzdött Athén városáért, és ellenfelét egy sós vizű forrással, saját magát pedig olajfák között ábrázolta. Arakhné eközben egy gobelint készített Zeusz félrelépéseiről, így a hattyúról és Lédáról, a bikáról és Európéról valamint Danaéról és az aranyesőről. Munkája igazán tökéletesen sikerült, és szinte életre keltek a szövet szereplői. Még maga Athéné is elismeréssel adózott a munka iránt, de tiszteletlensége miatt, és az apjáról készült szövet témája miatt a versenyben tulajdonképpen alulmaradt Athéné darabokra tépte a szövetet és szétzúzta a szövőgépet is. Arakhné szégyenében felakasztotta magát, ám Athéné megsajnálta és visszaadta életét, de nem ember alakjában, hanem éjjel-nappal fonó pók lett belőle és utódaiból, de csodálatos szövő-fonó képessége itt is érvényesült.

Források 
 
 Enciclopedia Italiana
 Encyclopaedia Britannica

Görög mitológiai alakok
Danaé

Danaé a görög mitológiában az argoszi Akrisziosz király és Eurüdiké leánya, Perszeusz anyja. Neve más írásmód szerint Danaë, eredete a görög Δανάη szó, melynek jelentése aszalt, elszárított.

Története 
Egy delphoi jóslat szerint Danaé gyermeke meg fogja ölni Akriszioszt, így az uralkodó a leányát egy ércszobába zárta el, ahol nem érhette el semmiféle udvarló. Azonban Zeusznak megtetszett Danaé, és a tetőn keresztül arany eső képében megtermékenyítette az argoszi királylányt. Miután megszületett Perszeusz, Akrisziosz éktelen haragra gerjedt, és leányát a csecsemővel együtt egy ládába záratta, és a tenger habjaiba vetette. A Szeriphosz szigetén szirének segítségével partot ért ládát az ottani király testvére, Diktüsz találta meg, és benne Danaét Perszeusszal. Gondjaiba fogadta őket, és a királyi udvarba vitette őket. Így ismerkedett meg Danaé Szeriphosz királyával, Polüdektésszel. A király beleszeretett Danaéba, ám az argoszi királylány elutasította szerelmét. Polüdektész bosszúból elküldte Perszeuszt, hogy ölje meg Meduszát, és úgy gondolta, hogy így a biztos halálba küldi a fiút. Ám ez nem így történt, mivel az istenek segítették az ifjút: Athnéné tükröt adott neki, Hermésszel kardot küldettek az istenek, és zsákkal is felszerelték, hogy bizonyítékképpen Medusza fejét haza tudja hozni. Miután Perszeusz sikerrel járt, és visszatért Szeriphoszra, megmutatta Polüdektésznek Medusza levágott fejét, ennek hatására az uralkodó kővé dermedt. A helyét a trónon Diktüsz foglalta el. A delphoi jóslat is beteljesedett, amikor Perszeusz véletlenül egy diszkosszal agyonütötte Akriszioszt.

Ábrázolása a művészetben

Görög mitológiai alakok
Akrisziosz

Akrisziosz (görög betűkkel Ἀκρίσιος) Argosz királya volt, Abasz és Aglaia fia. Egy jóslatból megtudta, hogy leányának, Danaénak gyermeke születik, aki megöli majd őt. Ennek a jóslatnak a hallatára Akrisziosz egy megközelíthetetlen bronztoronyba vagy mások szerint egy mély verembe zárta leányát, hogy férfi szemek még csak ne is illessék Danaét. Ám a hatalmas Zeusznak szemet szúrt Danaé szépsége, és beleszeretett az argoszi hercegnőbe. Aranyeső képében jelent meg Danaénál, akit így termékenyített meg. Akrisziosz meghallotta a gyermeksírást, ám nem volt elég bátorsága ahhoz, hogy megölje saját unokáját, így Danaét és fiát, Perszeuszt egy ládába zárva a tengerbe dobatta. Zeusz megkérte Poszeidónt, hogy csendesítse le a tengert, és vezesse el a ládát Szeriphosz szigetéhez.

Danaé és gyermeke partot értek a szigeten, ahol egy Diktusz nevű halász segített Danaénak felnevelni a fiút. Perszeusz volt az a hős, aki Polüdektész király kívánságára megölte Gorgót, avagy Meduszát. E kalandja után Perszeusz és Danaé visszatértek Argoszba, hogy megkeressék Akriszioszt, aki azonban Lariszában volt. Perszeusz utána indult, és amikor Lariszában látta a nagy sportversenyt, az egyik versenyre benevezett. A diszkoszvetésnél véletlenül eltalálta diszkoszával nagyapját, aki belehalt sérülésébe.

Görög mitológiai alakok
Argosz
Eurüdiké (Apollón leánya)

Eurüdiké a görög mitológiában Orpheusznak, a híres lantosnak és zenésznek a felesége volt.

Szerelmük nagyon erős volt, és érezték, hogy egymás nélkül nem élhetnének. Életük vidáman telt, mezőkön táncoltak és örültek egymásnak. Ám egy napon Eurüdiké a mezőn táncolva rálépett egy kígyóra, és annak mérgétől azonnal meghalt. Orpheusz bánatában írt egy dalt, és úgy döntött, hogy mivel vesztenivalója nincs, hát lemegy Hadész birodalmába, és megkéri az istent, hogy engedje el Eurüdikét. Tudta jól, hogy Hadész szíve kemény, mint a kő, és hogy sokan hiába próbáltak vele beszélni szeretteikről, mégis elhatározott volt. Az alvilág ura meghallgatta Orpheusz dalát, amely olyannyira megindító volt, hogy Hadész megegyezett Apollón gyermekével. Az egyezség szerint Orpheusz visszakaphatta feleségét egy feltétellel, miszerint az alvilágból kivezető úton nem nézhet vissza, feltétlenül bíznia kell az isten szavában, hogy felesége végig ott lesz mögötte. Az alvilágból hosszú út vezet kifelé, és Orpheusz ki is bírta azt, ám amikor megpillantotta a kijáratot, mégis furdalni kezdte a kíváncsiság, és az utolsó részen hátrapillantott. Ekkor látta utoljára kedvesét, ugyanis Hadész visszarántotta Eurüdikét, mert Orpheusz nem tartotta be a megállapodást. Azóta Orpheusz azoknak a daloknak a megihletője, amelyek a kedves elvesztését siratják.

Görög mitológiai alakok
Alvilág
New Hampshire

New Hampshire ( ) az Amerikai Egyesült Államok egyik tagállama az északkeleti parton, Új-Anglia régióban. A nevét az angol Hampshire megyéről kapta.

Földrajz 

Északról Kanada, keletről Maine és az Atlanti-óceán, délről Massachussetts, nyugatról pedig Vermont határolja.

Történet 

Egyike volt az eredeti tizenhárom amerikai brit gyarmatnak, és kilencedikként írta alá az Egyesült Államok alkotmányát. New Hampshire volt az első tagállam, amelynek saját alkotmánya lett.

Népesség 

Az állam a lakosság száma szerint a 41. a sorban.

Gazdaság 
Az egyedüli tagállam, ahol nincs sem általános forgalmi adó, sem személyi jövedelemadó.

Képek

Nevezetességek

Jegyzetek

További információk 
USA Travel - New Hampshire magyarul
Michigan

Michigan az Amerikai Egyesült Államok 26. tagállama. A középnyugati régióban található, az ország északkeleti részén. Területe csaknem háromszor nagyobb, mint Magyarország. A Michigan-tóról kapta a nevét, aminek neve francia közvetítéssel az odzsibva misigami, azaz „nagy víz”, „nagy tó” szóból ered.

Michigan a Nagy-tavak közül néggyel (Erie-tó, Huron-tó, Michigan-tó, Felső-tó) is határos, valamint az Erie és a Huron közti Szent Klára-tóval is, így Michigannek van a világ államai közül a leghosszabb édesvízi partvonala, valamint (a szigeteket nem számítva) Alaszka után a leghosszabb partvonala az amerikai tagállamok közül. 2005-ben több hobbicélú vízi jármű volt regisztrálva Michiganben, mint bármely más amerikai államban Kalifornia és Florida kivételével. Aki Michigan területén tartózkodik, sosincs 137 km-nél messzebb a Nagy-tavak vizétől, és sosincs 10 km-nél távolabb természetes vízforrástól.

Michigan az egyetlen tagállam, ami két félszigeten terül el. Az Alsó-félszigetet (eredetileg csak ezt jelentette a Michigan név) alakja miatt gyakran kesztyűnek becézik. A Felső-félszigetet az Alsótól a Mackinac-szoros választja el, ami a Huron tavat köti össze a Michigannel. A Felső-félsziget turisztikai szerepe kiemelkedő.

A Mackinac-szoros fölött átívelő Mackinac híd a világ harmadik leghosszabb függőhídja. Innen ered az, hogy az Alsó-félsziget lakóit viccesen trolloknak hívják, mert a híd alatt (azaz tőle délre) laknak.

Történet

Gazdaság

Népesség 
Michigannek 1800-ban 4000 lakója sem volt. 1830 után ez a szám megugrott, majd folytatta a gyors növekedést, egészen 1980-ig, amikor népessége körülbelül 23 ezret nőtt 1990-ig. Viszont a 2000-re már majdnem 9,94 milliós népessége 9,88 millióra esett vissza 2010-re. A 2019-es American Community Survey szerint Michiganben ma kicsit több, mint 9,986 millió ember él.

Michigan 10 legnagyobb városa: 
A 10 legnagyobb város közül egyik sem található a Felső-félszigeten.

Michigan nagyvárosaira jellemző a népességvesztés.

Nevezetességek

Nemzetközi kapcsolatok 
  Csiba prefektúra, Japán
  Szecsuan tartomány, Kína

Jegyzetek

További információk 
  
USA Travel – Michigan magyarul
Detroit magyar nyelvű útikalauz
Massachusetts

Massachusetts (IPA: [ˌmæsəˈtʃuːsɪts] ) az Amerikai Egyesült Államok egyik tagállama. Az ország északkeleti partján, Új-Anglia régióban fekszik, annak legnépesebb állama. Fővárosa és legnagyobb városa Boston.

Massachusetts állam ad otthont a Harvard Egyetemnek és a Massachusettsi Műszaki Egyetemnek.

Földrajz 
Északról Vermont és New Hampshire, keletről az Atlanti-óceán, délről Rhode Island és Connecticut, nyugatról pedig New York állam határolja.

Történet 
Az első angol telepesek, az úgynevezett zarándokatyák 1620-ban érkeztek a Mayflower-rel Massachusettsbe, és ott telepet alapítottak, amely később Plymouth városa lett. Ez volt a második sikeresen létrehozott állandó angol gyarmat a mai Egyesült Államok területén. Őket követték a puritánok, akik 1630-ban a későbbi Boston helyén újabb kolóniát alapítottak a Massachusetts-öbölben. Nevét a helyi Mesechuset indián törzsről kapta, amelynek nyelvén a név, ahogy ők maguk nevezték, "a nagy dombok népét" jelenti. A két gyarmatot 1692-ben egy királyi oklevél egyesítette közös tartományba, amely 1776-ban az USA eredeti tizenhárom alapító államának egyike lett. Massachusetts sorrendben hatodik államként 1788. február 6-án ratifikálta az Amerikai Egyesült Államok alkotmányát.

Népesség 

A lakosság 80%-a Nagy-Boston agglomerációban lakik.

Közigazgatás 

Az állam 14 megyére oszlik.

Gazdaság 
A terület jellemző gazdasági ágazatai eleinte a földművelés, a halászat és a kereskedelem voltak. A 19. században az állam az amerikai ipari forradalom egyik vezetőjévé vált, az ipar, azon belül is a textilipar és a cipőgyártás vált a húzóágazattá. A 20. században az ipari szektor hanyatlásnak indult, helyét a szolgáltatóipar vette át mint a legfontosabb gazdasági tényező. Ma a GDP-t tekintve az egyik leggazdagabb amerikai tagállam.

Nevezetességek 
Ebben az államban található a világ egyik leghosszabb nevű földrajzi helye. A köznyelvben leginkább Webster-tónak nevezik, mivel ehhez a településhez van legközelebb. Hivatalos neve azonban ennél lényegesen hosszabb: Chargoggagoggmanchauggagoggchaubunagungamaugg-tó. A név indián eredetű, jelentése azonban tisztázatlan. A legelterjedtebb magyarázat szerint megközelítőleg azt jelenti, hogy „te a te oldaladon pecázol, én az enyémen, középen pedig senki”.

Képek

Jegyzetek

Források 
Chargogagoggmanchauggagoggchaubunagungamaugg-tó – csak pontosan!. Ng.hu. 2009. május 5.

További információk 
Massachusetts állam hivatalos honlapja 
USA Travel – Massachusetts