Конрад Лоренц

Конрад Захариас Лоренц () е австрийски зоолог и орнитолог.

Биография 
Роден е на 7 ноември 1903 г. във Виена, Австрия. През 1922 г. се записва в Колумбийския университет, но след половин година прекъсва и се връща във Виена, където постъпва да следва медицина. През 1928 г. завършва висшето си образование и започва работа във Виенския университет в отдела по анатомия. Обект на научните му интереси са рефлексите и инстинктите у животните, особено това на сивите гъски и гаргите, като хипотезата му е, че инстинктивното им поведение е вродено. При наблюденията си върху гъските, Лоренц преоткрива импринтинга, първоначално споменат от Дъглас Споудинг през 19 век.

По време на изследванията си, през 1936 г. се запознава с Нико Тинберген и съвместната им работа поставя основите на съвременната етология. Двамата изучават индивидуалното приспособяване на животинските видове към окръжаващата среда, поведението им на различни стимулатори (звуци, миризми, цветове), формите на общуване между животните (звуци, пози и движения).

През 1937 г. е поканен от университета да преподава зоопсихология, а три години по-късно назначен за професор по психология в университета в Кьонигсберг. По време на Втората световна война е изпратен на Източния фронт, където бива пленен през 1942 г. и репатриран шест години по-късно. С помощта на свои приятели в Алтенберг продължава своите научни изследвания и през 1950 г. съвместно с Ерик фон Холст поставя основите на института по физиология на поведението „Макс Планк“, където работи през следващите 23 години.

Признание 
За откритията им в областта на „организацията и проявата на индивидуални и обществени модели на поведение“ Лоренц и колегите му Николас Тинберген и Карл фон Фриш са удостоени с Нобелова награда през 1973 г.

Трудове 
Най-известните книги на Лоренц са научнопопулярните „Соломоновият пръстен: езикът на животните“ и „За агресията“, от които първата е и единствената негова книга преведена на български език. Научните му трудове се появяват главно в журнали на немски език, много от които по-късно са включени в сборника на английски език Studies in Animal and Human Behavior.

Книги 
Списък на книгите с оригиналните им заглавия и английски и български превод ако има такъв:
 Er redete mit dem Vieh, den Vögeln und den Fischen, 1949
 King Solomon’s Ring, 1952
 „Соломоновият пръстен: езикът на животните“, 1969
 „Соломоновият пръстен: езикът на животните“, второ издание, 1991. Прев. Борислав Антонов
 So kam der Mensch auf den Hund, 1949
 Man Meets Dog, 1954
 Das sogenannte Böse, 1963
 On Aggression, 1966.
 Evolution and Modification of Behavior, 1965
 Studies in Animal and Human Behavior, 2 volumes, 1970–1971
 Die Rückseite des Spiegels. Versuch einer Naturgeschichte des menschlichen Erkennens, 1973, ISBN 978-3-492-02030-5
 Behind the Mirror: A Search for a Natural History of Human Knowledge, 1977, ISBN 978-0-15-111699-7
 Motivation of Human and Animal Behavior: An Ethological View, 1973, ISBN 0-442-24886-5
 Das Jahr der Graugans, 1978
 The Year of the Greylag Goose, 1979
 The Foundations of Ethology, 1981
 Der Abbau des Menschlichen, 1983
 The Waning of Humaneness, 1987
 Die Naturwissenschaft vom Menschen. Eine Einführung in die vergleichende Verhaltensforschung. Das russische Manuskript, 1944–1948
 The Natural Science of the Human Species: An Introduction to Comparative Behavioral Research – The Russian Manuscript, 1944—1948

Източници 
 „Нобелови лауреати“. Еднотомна енциклопедия, БАН, Фондация „Отворено общество“, София, 1994, ISBN 954-8104-03-2, ISBN 954-520-030-8

Външни препратки 

  Кратка автобиография на Конрад Лоренц, Nobelprize.org
  Подробна биобиблиография .
  Два текста от Лоренц: „Агресия“ и „Човекът намира приятел“.

Етолози
Австрийски зоолози
Лоренц, Конрад
Членове на Националната академия на науките на САЩ
Военнопленници през Втората световна война
Германски военни дейци от Втората световна война
Преподаватели във Виенския университет
Възпитаници на Виенския университет
Родени във Виена
Починали във Виена