De 10 bud

De ti bud, eller Dekalogen, er en liste over religiøse og moralske imperativer, som spiller en vigtig rolle i jødedommen og kristendommen. I bibel-hebraisk oversættes de som "de ti udtalelser" (עשרת הדברים). Navnet "Dekalogen" kommer fra det græske ord δεκάλογος eller "dekalogos" ("ti udtalelser") som findes i den græske oversættelse (Septuaginta) i 2 Mos 34,28 og 5 Mos 10,4.

De 10 bud siges i almindelighed at være forfattet af Gud og givet til Moses på Sinais bjerg  i form af to stentavler. Disse tavler blev senere lagt i Pagtens Ark. I Biblen er betegnelsen "de ti bud" kun nævnt i 2 Mos 34,10-28, men denne række af bud er væsentligt forskellig fra den liste af bud, som jøder og kristne normalt henviser til. Benævnelsen "De ti bud" bruges normalt om to forholdsvis ens tekstafsnit fra 2 Mos 20,2–17 og 5 Mos 5:6–21. Dog kan man her opregne helt op til fjorten eller femten "bud", men for at nå til ti bud bliver buddene samlet på forskellig vis. Det gøres forskelligt i forskellige trosretninger.

De ti bud og meget andet bliver uddybet af Jesus i Bjergprædikenen.

Tekster til de ti bud

Den normale henvisning 
De bibelsteder, der normalt henvises når der tales om de 10 bud, er 2 Mos 20,2–17 og 5 Mos 5:6–21. Hver af disse passager er i de fleste moderne bibler forsynet med overskriften "De 10 Bud", men disse overskrifter fandtes oprindeligt ikke i den hebræiske bibel. Anden Mosebog 20,2-17 er i øvrigt tidligere end historien om stentavlerne, og udgør blot starten på en meget lang række af bud.

Hele 5. Mosebog menes at være skrevet ca. år 622 fvt. ovenstående passage af 2. Mosebog tilskrives af nogle den såkaldte Elohim-forfatter ca. 722 fvt. mens andre anser det for et senere indskud lavet på baggrund af den tilsvarende tekst i 5. Mosebog. Anden Mosebog 20, v11 henviser til biblens første skabelsesberetning, som tilskrives den såkaldte præstekilde, som menes at være skrevet mellem 571 fvt. og 486 fvt. Den præstelige kilde har i øvrigt uddybet sabbatbuddet i 2. Mosebog 31, hvor der som begrundelse igen henvises til første skabelsesberetning.

I 5. Mosebog 5 står videre:

v22 Disse ord talede HERREN til hele eders forsamling på bjerget ud fra ilden, skyen og mulmet med vældig røst uden at føje noget til; og han skrev den op på to stentavler og gav mig dem.

Stentavlernes ti bud 
Det sted, hvor det mest direkte omtales hvilke 10 bud, der blev skrevet på stentavlerne, er Anden Mosebog 34,10-28, hvor der står:

Hvordan denne passage skal inddeles i ti bud er uklart. Teksten tilskrives I almindelighed Jahveforfatteren, som traditionelt dateres ca. 930 f.Kr. mens mange nu hælder til en noget yngre datering.

Ældre paralleller 
Fra oldtiden kendes flere skriftlige kilder, som i struktur virker beslægtede med biblens ti bud. Man har fundet hettitiske pagtslutninger, hvor kongen laver en nedskreven pagt med en lydkonge . En sådan pagt starter med en erklæring, hvor hetitterkongen præsenterer sig selv. Herefter kommer bud om at lydkongen ikke må underkaste sig andre konger, at der skal betales tribut til hettiterkongen og at lydkongen skal opføre sig fredeligt i hettiternes rige. I almindelighed siges det, at der var 5 bud på hver af Moses' stentavler, men på Rabbi Hanina ben Gamaliels tid var der nogen, som sagde at stentavlerne havde ti bud hver , hvilket i såfald svarer til oldtidens praksis med at lave traktater i to kopier .

Udformningen af de ti bud synes også at være relateret til udformningen af ægyptiske dødebøger, hvor den døde skal erklære ikke at have overtrådt en række bud, som har et væsentligt overlap med biblens ti bud.

Inddelingen af de ti bud 

I 2 Mos 20,1-17 nævnes det ikke, at der er tale om ti bud. Det nævnes derimod 2 Mos 34, 28; 5 Mos 4,13 og 5 Mos 10,4. Derfor har der været diskussion om, hvordan teksten 2 Mos 20,1-17 skal inddeles i 10 bud/ord. Der er traditionelt 4 måder, det er blevet gjort på, og hver måde repræsenterer forskellige opfattelser af, hvad der er væsentligt og uvæsentligt. For ved at udvælge de ti bud fra teksten (2 Mos 20,1-17) udelader man ofte noget af teksten.

Den katolske og lutherske inddeling 

 Jeg er din Gud. Du må ikke have andre guder.
 Du må ikke misbruge Guds navn.
 Du skal holde hviledagen hellig.
 Du skal ære din far og din mor.
 Du må ikke myrde.
 Du må ikke bryde ægteskabet.
 Du må ikke stjæle.
 Du må ikke vidne falsk mod din næste.
 Du må ikke begære din næstes hustru.
 Du må ikke begære de ting, der hører din næste til.

Den ortodokse inddeling 

 Jeg er din Gud. Du må ikke have andre guder.
 Du må ikke skabe idoler og dyrke dem.
 Du må ikke misbruge Guds navn.
 Du skal holde hviledagen hellig.
 Du skal ære din far og din mor.
 Du må ikke myrde.
 Du må ikke bryde ægteskabet.
 Du må ikke stjæle.
 Du må ikke vidne falsk mod din næste.
 Du må ikke begære din næstes hustru og de ting, der hører din næste til.

Den reformerte inddeling af de ti bud 
 Du må ikke have andre guder end mig
 Du må ikke lave dig noget gudebillede
 Du må ikke bruge Herren din Guds navn til løgn
 Husk sabbatsdagen og hold den hellig
 Ær din far og din mor
 Du må ikke myrde.
 Du må ikke bryde et ægteskab
 Du må ikke stjæle
 Du må ikke vidne falsk mod din næste
 Du må ikke begære din næstes hus. Du må ikke begære din næstes hustru, hans træl eller trælkvinde, hans okse eller æsel eller noget som helst af din næstes ejendom

Bemærkninger: Buddet om at begære sin næste hus og hustru osv som her som et bud. Derimod er billedforbuddet sat som et selvstændigt bud, bud nr 2. Dette fik stor betydning for den reformerte kirke, som efterfølgende anså billeder af Gud, Jesus og helgener som synd, og derfor fjernede dem fra kirkerne. Denne inddeling blev i øvrigt brugt allerede af Josephus Flavius, Jødernes Oldtid, bind 3, kap. 5 afsn. 5.

Den jødiske inddeling 
 Jeg er Herren din Gud, som førte dig ud af Egypten, af trællehuset
 Du må ikke have andre guder end mig
 Du må ikke bruge Herren din Guds navn til løgn
 Husk sabbatsdagen og hold den hellig
 Ær din far og din mor
 Du må ikke myrde
 Du må ikke bryde et ægteskab
 Du må ikke stjæle
 Du må ikke vidne falsk mod din næste
 Du må ikke begære din næstes hus. Du må ikke begære din næstes hustru, hans træl eller trælkvinde, hans okse eller æsel eller noget som helst af din næstes ejendom

Bemærkninger: I den jødiske inddeling er det første bud strengt taget ikke et bud, men et udsagn (ud fra den opfattelse at det hebraiske ord for bud også kan betyde udsagn), nemlig udsagnet om at Gud er den, der frelste israelitterne fra Egypten og trællehuset. Derefter kommer resten af buddene, mens billede-forbuddet placeres under buddet om ikke at have andre guder, og buddet om at begære er samlet som det tiende bud.

Andre inddelinger 
I Philo af Alexandrias afhandling om de ti bud bruges den reformerte inddeling men buddet om ikke at bryde ægteskabet placeret før buddet om ikke at begå mord, og han forklarer at det skyldes at utroskab er den største forbrydelse mellem mennesker. Denne ændring af rækkefølgen findes også i Lukas-evangeliet 18,20 og i nogle udgaver af Markus-evangeliet.

Samaritanerne har en lidt afvigende version af de 5 mosebøger, og i deres version drejer det 10. bud sig om bjerget Gerizims hellighed.

Forståelse af buddene i luthersk sammenhæng 

Buddene fortolkes forskelligt af den katolske kirke, af Martin Luther og af jøder. De anvisninger, de ti bud står i sammenhæng med, anses indenfor bl.a. evangelisk-lutherske kredse sædvanligvis for værende tids- og kulturbestemte for israelitterne/jøderne, mens selve de ti bud anses som en sund og eviggyldig rettesnor for menneskelivet (hvilket Luther selv så vigtigheden af og efterfølgende udgav Luthers lille Katekismus ).
Frelse i Kristendommen opnås dog ikke gennem opfyldelse af de ti bud, men gennem troen på Jesus og hans stedfortrædende død på korset.

Kilder/referencer

Se også 
 613 Bud
 De syv bud (religion)

Eksterne henvisninger 
 Bibelen på Internet 
 De 10 bud fra Luthers lille Katekismus 
 De 10 bud (Kristendom.dk) 
 De 10 bud (Jesusnet.dk) 

Det Gamle Testamente
Jødedom
Kristen teologi
Etik