La Humanitat

La Humanitat va ser un diari, dirigit inicialment per Lluís Companys, que sorgí a Barcelona el 9 de novembre de 1931 en oposició al grup de L'Opinió. Primer va ser vespertí, el 9 de juliol de 1933 passà a ésser diari del matí, ja com a òrgan oficial de l'Esquerra Republicana de Catalunya. Suspès arran dels fets del sis d'octubre de 1934 i substituït momentàniament per La Ciutat, reaparegué l'1 de gener de 1935 i continuà fins al 24 de gener de 1939. A l'exili a Montpeller i de nou com a portaveu de l'Esquerra Republicana de Catalunya, aparegué com a setmanari els anys 1946 i 1947 i, a Barcelona, inicià una tercera època, del 1979 al 1986.

Història

Naixement i origen 
Des del juny del 1931, Esquerra Republicana de Catalunya ja tenia diari afí, L'Opinió. Però dins el mateix partit hi havia dos tendències. Per una banda els qui el dirigien i en marcaven la línia d'actuació, els anomenats grup de l'Opinió, format per Lluhí i Vallescà, Comas, Casanellas, Antoni Xirau i Palau, Joaquim Ventalló, Xavier Regàs, entre altres. I per altra banda, la resta dels integrants que eren una majoria. En un principi, les diferències eren mínimes però de mica en mica va augmentar fins que el setembre de 1933 els de L'Opinió van ser expulsats del partit i van fundar el Partit Nacionalista Republicà d'Esquerra.

Quan aquestes diferències ja es començaven a veure, Lluís Companys va decidir de crear un diari, de moment de tarda per no entrar en competència amb L'Opinió, que representés l'altra veu d'Esquerra Republicana de Catalunya. Es va decidir que en fos el director l'escriptor i periodista Lluís Capdevila, però sota la direcció política de Lluís Companys. El 9 de novembre de 1931 sortia el primer número de la Humanitat que anava encapçalat amb una salutació al diari feta per Francesc Macià:

I a sota duia una declaració de principis del diari on elogiava la figura de l'Avi i explicava els seus tres grans pilars ideològics: Catalunya, la República i el poble.
El 1933, després de l'escissió del grup de l'Opinió, La Humanitat va començar a sortir al matí i va passar a ser el diari oficial del partit. Va incorporar com a subtítol «Portaveu Oficial d'Esquerra Republicana de Catalunya». Novament, Macià va escriure unes ratlles a la capçalera:

Suspensió, La Ciutat i reaparició 
El 1934, arran dels fets del sis d'octubre, el govern de Catalunya va ser empresonat i l'Estatut suspès. Amb Companys i els seus consellers a la presó i l'autonomia catalana (l'Estatut) anul·lada, el dia 10 d'octubre La Humanitat publica un article d'Antoni Rovira i Virgili que critica l'actuació del govern espanyol i l'insta a aplicar la legalitat vigent.
L'endemà, el diari ja no va poder sortir i per això l'empresa editora va treure el diari La Ciutat que, sortint també els matins i amb la mateixa presentació i principis que La Humanitat, el substitueix del 13 de novembre de 1934 fins al 15 de gener de 1935.
Aquest últim dia, La Ciutat anuncia la seva retirada i la reaparició de La Humanitat:

La guerra i la desaparició del diari 
La Humanitat continuarà apareixent durant la Guerra Civil defensant la causa republicana. Fa cròniques de guerra d'enviats especials al front i manté encara alguna secció cultural. Per lluitar contra la censura va incorporar blancs o va publicar escrits explicant la veritat que se'ls feia ocultar. Al llarg del conflicte armat, el diari va perdre pàgines i qualitat de paper però ho compensava amb titulars més cridaners per animar els lectors. El 24 de gener de 1939 va aparèixer per última vegada amb una sola pàgina encapçalada per la notícia:

A l'exili i tercera etapa 
A l'exili a Montpeller i de nou com a portaveu de l'Esquerra Republicana de Catalunya, apareixerà com a setmanari els anys 1946 i 1947. I, ja a Barcelona, començarà una tercera època, del 1979 al 1986.

Format i contingut del diari 
El títol del diari, La humanitat, en minúscules, ja en denota la modernitat i és propi de la universalitat que vol representar. Des dels seus inicis té un format modern amb 8 pàgines a 5 columnes cada una. El 1932 va passar a tenir 12 pàgines però també amb 5 columnes cada una. Durant la guerra, com ja hem dit, va reduir les seves pàgines per a superar les dificultats i penúries econòmiques.

La titulació sempre serà impactant i destacada i apareixeran algunes il·lustracions en portada i també algunes fotografies petites, però només de rostres. Per últim, una altra innovació formal serà l'enquadració en portada dels textos de referència que es trobaran dins el diari i la publicació d'alguns articles d'opinió ja a la portada.

Pel que fa al contingut, a més del contingut polític lligat a Esquerra Republicana de Catalunya i als ideals que ja hem esmentat, també tenia una part cultural. Primer serà la secció de Lletres, que després passarà a ser Llibres i publicacions i inclourà ressenyes de llibres, notes de concursos i actualitat d'altres àmbits culturals com cinema, teatre, música…

Treballadors i col·laboradors

Directors 
 Lluís Companys i Jover (novembre 1931 a desembre 1933)
 Lluís Capdevila i Vilallonga /director tècnic/ (novembre 1931 a desembre 1934) 
 Antoni Maria Sbert i Massanet (gener de 1933 a 1934)
 Josep Maria Massip i Izabal (gener 1934 a octubre 1936)
 Josep Maria Lladó i Figueres (octubre 1936 a setembre 1937)
 Marià Rubió i Tudurí (setembre 1937 a març 1938)
 Antoni Roig i Guivernau (març 1938 a gener 1939)

Articulistes 
 Joan Amades ["Costums populars de Catalunya"]
 Lluís Capdevila i Vilallonga ["Del front de guerra", "La guerra. Història i anècdota"]
 Josep Maria Francès ["Focs de bengala", rebatejat "Bengales de guerra" a partir d'agost de 1936]
 Josep Lleonard ["Llibres i publicacions"]
 Jaume Miravitlles ["Jour d'horizon", "Impressions de viatge", "Catalans a Madrid"]
 Antoni Rovira i Virgili [Article editorial]
 Marià Rubió i Tudurí ["Política de Catalunya enfora"]
 Manuel Valldeperes ["Antena", "Siluetes de la campanya"]
 Àngel Vidal ["La mar i el port"]

Redactors 
 Julià Amich
 Lluís Aymamí i Baudina - Vicens Bernades
 Joan Brugada
 Lluís Capdevila
 A. del Cerro
 Pere Coromines
 F. Creus
 J. Creus Oliva
 Joan Deu
 Emili Eroles
 Josep Escola
 Josep Fontbernat
 Alexandre Forcades
 Josep Maria Francès
 Josep Maria Lladó
 Francesc Madrid
 Josep Maria Massip
 Lluís Meléndez
 Pere Mialet
 Antoni Oliva
 Pere Pagès
 Josep M. Pérez
 Josep Maria Poblet
 Antoni Puch
 Josep Roig i Guivernau 
 Antoni Rovira i Virgili
 Marià Rubió i Tudurí
 Antoni Rué i Dalmau
 Joan Sauret
 Antoni Maria Sbert
 Lluís Soler
 Jaume Torrents
 Fermí Vergés
 Emili Vigo
 Joaquim Vilà i Bisa
 Marius Vives

Col·laboradors 
 Jaume Aiguader
 Jean Alloucherie 
 Lluís Alonso
 Ricard Altaba i Planuch
 Josep Andreu i Abelló
 Nicolau Battestini
 Aurora Bertrana
 Roc Boronat
 Jordi Bou
 Agustí Cabruja
 Ramona Canals
 Albert A. Carbó
 Ambrosi Carrión
 Alfonso D. Castelao 
 Pere Cavallé
 Manuel Lledó
 Àngel Marsa
 Salvador Marset 
 Salvador Massot
 Josep Mestre i Puig 
 Joan Merli
 Pere Mies
 L. Millan Roca 
 Jordi Mir
 Antoni Moles Caubert 
 Narcís Molins i Fàbrega
 Josep Navarro Costavella 
 Camil Oliveras
 Antoni Pastor 
 Carles Pi i Sunyer
 Agustí Centelles
 Agustí Cerdà
 Víctor Colomé
 Pere Coromines 
 Emili Dalmau
 Josep Dencàs
 Jaume Desterri
 Agustí Esclasans
 Enric J. Ferrer
 Francesc Farreras i Duran
 Alsina Frank
 Joan Fronjosà
 Manuel Galés
 Ventura Gassol
 Rafael González
 Josep Grau i Jassans
 Francesc Grau i Ros
 Julià Gual
 A. Hermosilla
 J.M. Imbert
 Antoni Isbert
 Salvador Plans
 Irene Polo
 Joan Pons
 Josep Pous i Pagès
 Josep Maria Prous Vila
 Josep Puig i Ferrater
 Josep Puig Pujades
 Francesc Pujol
 Josep Riera Puntí
 Miquel Santaló 
 Gregori Sastre
 Jaume Serra Húnter
 Josep Sol
 Josep Tarradellas 
 Joan Tomàs
 Josep Tomàs i Piera
 Gaspar Torrente 
 Humbert Torres
 Francesc Trabal
 Joan Ventosa i Roig
 Antonio de la Villa

Dibuixants 
 Cristóbal Arteche
 David Santsalvador
 Alfons Vila "Shum"
 Melcior Niubo "NIV", "Oscar Daniel"

Bibliografia

Referències 

Premsa històrica de Barcelona en català
Esquerra Republicana de Catalunya