Arthur Schnitzler

Arthur Schnitzler (15. května 1862 Vídeň – 21. října 1931 Vídeň) byl rakouský prozaik, dramatik a lékař.

Život 
Arthur Schnitzler se narodil v roce 1862 ve Vídni jako syn předního laryngologa Johanna Schnitzlera a jeho ženy Louisy.

Již jako dítě se zajímal o literaturu, psal básně a hrál na klavír. Po maturitě na akademickém gymnáziu (1879) se však vydal ve šlépějích svého otce a na vídeňské univerzitě vystudoval medicínu. Přispíval do lékařského časopisu svého otce Internationale Klinische Rundschau. Velmi se zajímal o psychologii. Praxi absolvoval u psychiatra Theodora Meynerta, u nějž se seznámil s užitím hypnózy a sugesce. Tyto poznatky měly později vliv na jeho literární tvorbu. Od poloviny 80. let působil jako asistent nejdříve ve vídeňské Všeobecné nemocnici a poté na oddělení svého otce na Všeobecné poliklinice. Po otcově smrti roku 1893 si otevřel vlastní privátní praxi.

Dílo 
Jeho literární kariéra začala v roce 1893, když zemřel jeho otec. Ve stejném roce vzbudilo jeho drama Anatol zájem veřejnosti i kritiky. To v roce 1900 následoval soubor deseti konverzačních jednoaktovek Der Reigen (česky většinou Rej nebo Kolo) o milostných vztazích vídeňské společnosti, které prostupují všemi společenskými vrstvami (od prostitutky přes vojáka, panskou, jejího pána atd. až k hraběti, který se stýká s prostitutkou z první aktovky), které zachycují jejich rozhovor před milostným aktem a po něm. Inscenování i knižní vydání této hry bylo cenzurou zakázáno a Schnitzler ji vydal samonákladem. Poprvé byla uvedena na jevišti až v Berlíně v roce 1920 a vyvolala skandál nedozírných obzorů. Pro svou otevřenou sexualitu byly i další jeho práce cenzurovány.

Psal především povídky, novely a divadelní hry, je však také autorem dvou románů. Jeho dílo bylo silně poznamenáno jeho lékařskou profesí a hlavně psychologickými a psychiatrickými poznatky. Často je označován jako literární protipól Sigmunda Freuda. Oba se však setkali pouze jednou, krátce poté, co Freud gratuloval Schnitzlerovi k 60. narozeninám. Schnitzlerova povídka Leutnant Gustl z roku 1900 je první případ užití proudu vědomí v německy psané literatuře.

Schnitzler byl členem avantgardní umělecké skupiny Jung Wien. Ve vídeňských kavárnách Griensteidl a Herrenhoff, které byly pulzujícím srdcem vídeňského uměleckého světa, se setkával se spisovatelem Hugo von Hofmannsthalem. Tito dva, Hugo von Hofmannsthal a Arthur Schnitzler, jsou považováni za jedny z největších německy píšících dramatiků počátku 20. století.

Přestože kritizoval společnost za pokrytectví v oblasti sexu a erotiky a předsudkům vůči ženám, které se k těmto otázkám stavěly otevřeně, sám se odmítal oženit s ženou podobné pověsti. Před sňatkem s o dvacet let mladší herečkou Olgou Gussmanovou, se často stýkal s předními ženami vídeňské společnosti, aniž by bral v úvahu jejich společenské postavení. Po řadě bouřlivých let, naplněných hádkami, se rozvedli v roce 1921. Další ranou v jeho soukromém životě byla sebevražda jeho dcery Lily v Benátkách v roce 1929.

V roce 1926 vyšla jedna z Schnitzlerových dodnes nejoblíbenějších prací, novela Traumnovelle (česky Snová novela) o volnosti sexuální fantazie a váze naplněné manželské nevěry ve snu a nenaplněné nevěry ve skutečnosti, která se stala předlohou posledního filmu Stanleyho Kubricka Spalující touha.

Krom své literární činnosti si Schnitzler vedl od svých sedmnácti let až do smrti deník. V něm si zaznamenával všechny své přítelkyně (měl jich často více najednou) a vedl si pečlivé údaje o každém orgasmu. Zemřel v roce 1931 na krvácení do mozku. Byl pochován na centrálním hřbitově ve Vídni (Wiener Zentralfriedhof).

Přehled děl (výběr)

Divadelní hry 

 Anatol (Anatol, 1893)
 cyklus šesti jednoaktovek
 č. Anatol, přel. Karel Švanda ze Semčic
 č. Anatol, přel. Vladimír Tomeš, Praha: Dilia 1968
 v roce 1992 zpracováno v Českém rozhlasu jako šestidílný rozhlasový cyklus Arthur Schnitzler: Anatol. Jednotlivé díly: Osudová otázka, Vánoční nákupy, Epizoda, Večeře na rozloučenou, Agonie a Anatolovo svatební ráno. Překlad, rozhlasová úprava a režie Vladimír Tomeš. Dramaturg Jaromír Ptáček.
 Milkování (Liebelei, 1895)
 č. Milkování, přel. Josef Fr. Javůrek, 1897
 č. Milkování, přel. Zuzana Augustová
 Rej (Reigen. Zehn Dialoge, 1897)
 č. Kolo. Deset dialogů, přel. R.V. Boubela, 1904
 č. Dokolečka dokola, přel. Jindřich Flusser, 1978, tento překlad byl zpracován v Československém rozhlasu jako rozhlasová hra. Rozhlasová úprava a režie Josef Melč, dramaturgie Václav Daněk. Hráli: Josef Červinka, Michal Pavlata, Klára Jerneková, Miroslava Hozová, František Němec, Jaroslava Adamová, Martin Růžek, Naďa Konvalinková, Jaroslav Satoranský, Alena Vránová a Ljuba Krbová.
 č. Rej, přel. Josef Balvín, 1986
 Paracelsus, 1899
 Zelený papoušek (Der grüne Kakadu, 1899)
 č. Zelený papoušek, přel. Jan Tomek, 1966
 Osamělá cesta (Der einsame Weg, 1904)
 č. Osamělá cesta
 Komtesa Mici (Komtesse Mizzi oder Der Familientag, 1909)
 Mladý Medard (Der junge Medardus, 1910)
 Krajina širá (Das weite Land, 1911)
 tragikomedie
 Profesor Bernhardi (Professor Bernhardi, 1912)
 Komödie der Verführung, 1924

Kratší próza 

 Umírání (Sterben, 1895)
 č. Umírání, přel. Jos. Fr. Javůrek, 1898
 Poručík Gustík (Lieutenant Gustl, 1901)
 č. Lieutenant Gustl, přel. K. Šípek, 1904
 Paní Beata a její syn (Frau Beate und ihr Sohn, 1913)
 č. Paní Beata a její syn, přel. Josef Žemla, 1917
 Casanovův návrat do vlasti (Casanovas Heimfahrt, 1918)
 č. Casanovův návrat do vlasti, přel. František Vavřín, 1924
 v roce 2011 zpracováno jako četba na pokračování v Českém rozhlasu, upravila Eva Lenartová, režie Tomáš Jirman, četl Stanislav Šárský.
 Slečna Elsa (Fräulein Else, 1924)
 č. Slečna Elsa, přel. Vladimír Tomeš, 1977
 Snová novela (Traumnovelle , 1926)
 č. Snová novela, přel. Gabriela Veselá, 1992
 na námět novely vznikl v roce 1999 film Spalující touha (Eyes wide shut)
 Spiel im Morgengrauen (1927)
 Útěk do temnoty (Flucht in die Finsternis, 1931)
 č. Útěk do temnoty, přel. Gabriela Veselá, 1992

Romány 
 Cesta do šíra (Der Weg ins Freie, 1908)
 č. Cesta do šíra, přel. Josef Žemla, 1923
 Tereza. Kronika ženina života (Therese. Chronik eines Frauenlebens, 1928)
 č. Tereza. Kronika ženina života, přel. Růžena Thonová, 1930

Autobiografie 
 Jugend in Wien, 1968

Deníky 
Kromě toho byl vydán Schnitzlerův deník (v několika svazcích) i četná korespondence.

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Mladá Vídeň
 Rakouská literatura

Externí odkazy 
 
 
 
 

Narození v roce 1862
Úmrtí v roce 1931
Muži
Židovští dramatici
Židovští spisovatelé
Rakouští romanopisci
Rakouští dramatici
Mladá Vídeň
Rakouští lékaři
Pohřbení na vídeňském centrálním hřbitově
Aforisté
Zemřelí na cévní mozkovou příhodu
Narození 15. května
Úmrtí 21. října
Narození ve Vídni