alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Husitská lípa na Ostaši

Husitská lípa na Ostaši byl památný strom – lípa malolistá rostoucí za posledním domem osady Ostaš (bývalý Pohlův hostinec) v obci Žďár nad Metují. Zákonná ochrana byla vyhlášena v roce 1981 pro vzrůst a věk stromu. V červnu 2013 byla lípa, která se nacházela poblíž cesty na vrchol stolové hory Ostaš, vyvrácena poryvy větru.

Základní údaje 
 název: Husitská lípa, Žižkova lípa
 výška: 23 m, 29 m (2001), 28 m 
 obvod: 460 cm, 490 cm, 462 cm (2001), 462 cm
 průměr koruny: 17 m (2001)
 věk: přes 700 let (pověst), kolem 200 let (odhad)
 sanace: 1984, 1994

Stav stromu a údržba 
Kmen se dělil na tři kosterní větve, jedna se vylomila za bouřky roku 1984. V témže roce ránu ošetřila základní organizace Českého svazu ochránců přírody z Červeného Kostelce zarovnáním řezem a překrytím šindelem.

Na další ošetření došlo v září 1994. Provedli jej Antonín Šnajdr z Náchoda a Markéta Dubnová z Lipí. Vyřezali z koruny zlámané i uschlé větve a výmladky. Odstranili i šindel - rána byla po deseti letech již velmi dobře zavalena kalusem.

Bez újmy přečkala orkány Kyrill (2007) a vichřici Emmu (2008), před kterými ji uchránila stolová hora Ostaš. Dne 25. června 2013 lípa padla v důsledku poryvů větru ze severní strany. Původně před nimi byla chráněna lesem, který byl krátce před jejím zánikem vykácen. Po dohodě s Lesy České republiky byl padlý strom na místě ponechán, stejně tak i pařez, na kterém zůstaly živé výmladky, z nichž by strom mohl znovu vyrazit.

Historie a pověsti 
K lípě se váže pověst historicky spadající do období května 1421. Když katolické vojsko vpadlo do Police nad Metují, kde se přijímalo pod obojí, obyvatelé se rozhodli utéct na zalesněnou horu Ostaš. Katolíci je ale nepřestali pronásledovat, muže, děti a starce umučili. Ženy potom přivázali nebo přibili za vlasy ke kmeni a větvím staré lípy. Když se Žižka o události dozvěděl, vytáhl s vojskem proti Broumovu, rozbořil klášter v Polici a vystoupil na Ostaš a u lípy se pomodlil za zabité kališníky.

Další zajímavosti 
Lípě byl věnován prostor v pořadu České televize Paměť stromů, konkrétně v dílu č. 7, Žižkovy stromy.

Památné a významné stromy v okolí 
 Berkova lípa
 Štajerova lípa
 Vavřenova lípa
 Barešova lípa

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Pískovcové sloupky
 Ptačí oblast Broumovsko
 Chráněná krajinná oblast Broumovsko
 Ostaš
 Kočičí skály
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 

Památné lípy malolisté v Královéhradeckém kraji
Památné lípy v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy husitské
Žižkovy lípy
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Paměť stromů
Žďár nad Metují
Bezděkovský dub

Bezděkovský dub je památný strom – dub letní (Quercus robur L.) rostoucí v obci Bezděkov nad Metují (okres Náchod v Královéhradeckém kraji) u domu čp. 57. Vyhlášen byl v roce 1995 pro svůj vzrůst a věk.

Historie 
V roce 1996 byl odborně proveden redukční řez v koruně a byl staticky zajištěn vázáním FLORAPAS. Dutina po odlomení kosterní větve, kterou následně infikoval ohňovec statný, byla zakonzervována a chemicky ošetřena, aby se zamezilo dalšímu šíření houby.

 číslo seznamu 605040.1/1
 obvod kmene 420 cm (2007)
 výška 22 m (2007)
 věk 170 let

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 Bezděkovský dub na stránkách Správy CHKO Broumovsko 

Památné duby letní v Královéhradeckém kraji
Památné duby v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Bezděkov nad Metují
Bohadlova lípa

Bohadlova lípa je památný strom – lípa malolistá (Tilia cordata) rostoucí v obci Vysoká Srbská na okraji osady Závrchy. Vyhlášena byla v roce 1998 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta.
 číslo seznamu: 605039.1/1
 obvod kmene 330 cm
 výška: 22 m
 věk: 150 let

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Královéhradeckém kraji
Památné lípy v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Vysoká Srbská
Buky u Janovic

Buky u Janovic jsou dva památné stromy – buky lesní rostoucí u lesní cesty pod hájenkou v Janovicích v katastrálním území obce Jívka v okrese Trutnov v Královéhradeckém kraji. Chráněny jsou od roku 2001 pro svůj vzrůst.

 číslo seznamu: 605043.1/2, 605043.2/2
 obvod kmene 470 cm, 370 cm
 výška: 33 m, 29 m
 věk: 140 let

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné buky lesní v Česku
Památné buky v Královéhradeckém kraji
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v okrese Náchod
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Jívka
Šimočkova lípa

Šimočkova lípa je památný strom – lípa malolistá rostoucí u osady Janovice u domu čp. 329 v katastrálním území  Janovice u Trutnova obce Jívka. Chráněna je od roku 2001 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta.

 číslo seznamu: 605044.1/1
 obvod kmene 490 cm
 výška: 37 m
 věk: 120 let

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Trutnov

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Královéhradeckém kraji
Památné lípy v okrese Trutnov
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Jívka
Hraniční buk

Název Hraniční buk nese řada významných a památných stromů:

 Hraniční buk (Cínovec) – okres Teplice (zanikl v 70. letech 20. století, roku 2007 vysazen nový)
 Hraniční buk (Libná) – okres Náchod, v hraničním pásmu mezi obcemi Libná a Horní Adršpach
 Hraniční buk (Potštejn) – okres Rychnov nad Kněžnou
 Hraniční buk (Přerubenice) – okres Rakovník, v přerubenickém polesí u silnice Louny – Řevničov, zřejmě zanikl
 Hraniční buk (Suchý Kámen) – okres Klatovy
 Hraniční buk (Teslíny) – okres Příbram
 Hraniční buk (Varnsdorf) – okres Děčín, křižovatka ulic Chelčického a Karlova (50°53'26"N, 14°36'2"E), zřejmě zanikl

Hraniční stromy
Hraniční buk (Libná)

Hraniční buk je památný strom – buk lesní rostoucí v lese v hraničním pásmu mezi obcemi Libná a Adršpach (ZSJ Horní Adršpach) u hraničního kamene 242/8. Tento hraniční strom je chráněn od roku 2001 pro svůj vzrůst. Nachází se v okrese Náchod v Královéhradeckém kraji.

 číslo seznamu: 605045.1/1
 obvod kmene 260 cm
 výška: 22 m
 věk: 120 let

Údaje platné k roku 2020.

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné buky lesní v Česku
Památné buky v Královéhradeckém kraji
Památné stromy v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Hraniční stromy v Královéhradeckém kraji
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Teplice nad Metují
Kosova lípa

Kosova lípa je památný strom – lípa malolistá rostoucí v osadě Sedmákovice v obci Vysoká Srbská na pravém břehu potoka Brlenka. Cháněna je od roku 2002 pro svůj vzrůst a jako krajinná dominanta

 číslo seznamu: 605046.1/1
 obvod kmene 440 cm
 výška: 29 m
 věk: 100 let

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Královéhradeckém kraji
Památné lípy v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Vysoká Srbská
Bartoňovy jasany

Bartoňovy jasany je skupina pěti památných stromů – jasanů ztepilých rostoucí v obci Žďárky. Chráněny jsou od roku 2002 pro svůj vzrůst a jako krajinné dominanty.

 číslo seznamu: 605053.1/5, 605053.2/5, 605053.3/5, 605053.4/5, 605053.5/5
 obvod kmene 420 cm, 480 cm, 290 cm, 260 cm, 170 cm
 výška: 30 m, 35 m, 20 m, 23 m, 27 m
 věk: nejstarší je cca 170 let

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Památné jasany ztepilé
Památné jasany v Královéhradeckém kraji
Památné stromy v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Žďárky
ISO 3166-2:CV

Kódy ISO 3166-2 pro Kapverdy identifikují v roce 2015 dva geografické regiony a dvacetdva územních celků (concelhos). První část (CV) je mezinárodní kód pro Kapverdy, druhá část sestává z písmene identifikujícího region nebo ze dvou písmen identifikujících územní celek.

Změny 
 Věstník I-2  – přidává CV-CS, CV-MO, CV-SF
 Věstník II-2 – přidává CV-RB, CV-RS, CV-CF, CV-SL, CV-SS, CV-TS, maže CV-SN, mění CV-CS na CV-SM
 Věstník II-3 – mění CV-SL na CV-SO

Seznam kódů

Regiony

Územní celky

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

CV
Kapverdy
ISO 3166-2:DE

Kódy ISO 3166-2 pro Německo identifikují 16 spolkových zemí. První část (DE) je mezinárodní kód pro Německo, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících spolkovou zemi.

Seznam kódů

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

DE
Německo
ISO 3166-2:DJ

Kódy ISO 3166-2 pro Džibutsko identifikují 5 distriktů a 1 město (stav v roce 2015). První část (DJ) je mezinárodní kód pro Džibutsko, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících distrikt či město.

Seznam kódů 
 DJ-AS Ali Sabih (Ali Sabih)
 DJ-DI Dikhil (Dikhil)
 DJ-DJ město Džibuti
 DJ-OB Obock (Obock)
 DJ-TA Tadjoura (Tadjoura)
 DJ-AR Arta (Arta)

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

DJ
Džibutsko
ISO 3166-2:ER

Kódy ISO 3166-2 pro Eritreu identifikují 6 regionů (stav v roce 2015). První část (ER) je mezinárodní kód pro Eritreu, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících region.

Seznam kódů

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

ER
Eritrea
ISO 3166-2:ET

Kódy ISO 3166-2 pro Etiopii identifikují 11 regionálních států a 2 administrativy (stav v roce 2022). První část (ET) je mezinárodní kód pro Etiopii, druhá část sestává ze dvou písmen identifikujících region nebo město.

Seznam kódů
 ET-AA administrativa Addis Abeba (město)
 ET-AF Afarsko (Semera)
 ET-AM Amharsko (Bahir Dar)
 ET-BE Beningšangul-Gumuz (Asosa)
 ET-DD administrativa Dire Dawa (město)
 ET-GA Gambela (Gambela)
 ET-HA Harari (Harar)
 ET-OR Oromie (Adama)
 ET-SI Sidama (Awasa)
 ET-SN Stát jižních národů, národností a lidu (Awasa)
 ET-SO Somálsko (Jijiga)
 ET-SW Stát lidu jihozápadní Etiopie (Bonga)
 ET-TI Tigraj (Mekelle)

Související články 
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

ET
Etiopie
Štajerova lípa

Štajerova lípa je památný strom – lípa malolistá, rostoucí v obci Maršov nad Metují ve strání nad pravým břehem řeky Metuje u bývalé usedlosti čp. 13. Chráněna je od roku 2002 pro svůj vzrůst.

 číslo seznamu: 605048.1/1
 obvod kmene 300 cm
 výška: 27 m
 věk: 90 let

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Královéhradeckém kraji
Památné lípy v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Velké Petrovice
Maixnerova lípa

Maixnerova lípa je památný strom – lípa malolistá (Tilia cordata) rostoucí v obci Jívka ve stráni nad bývalou školou u domu čp. 185. Chráněna je od roku 2002 pro svůj vzrůst.

 číslo seznamu: 605049.1/1
 obvod kmene 575 cm
 výška: 25 m

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Trutnov

Externí odkazy 
 Strom v evidenci památných stromů Agentury ochrany přírody a krajiny ČR

Památné lípy malolisté v Královéhradeckém kraji
Památné lípy v okrese Trutnov
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Jívka
Obecní lípa

Obecní lípa je památný strom – lípa malolistá rostoucí ve vesnici Chlívce u hospody čp. 62 na pravém břehu Chlíveckého potoka. Chráněna je od roku 2002 pro svůj vzrůst.

 číslo seznamu: 605050.1/1
 obvod kmene 370 cm

Reference

Související články 
 Seznam památných stromů v okrese Náchod

Externí odkazy 
 

Památné lípy malolisté v Královéhradeckém kraji
Památné lípy v okrese Náchod
Památné stromy v Broumovské vrchovině
Památné stromy v CHKO Broumovsko
Stárkov
Minaret

Minaret (arabsky mizana, manára, מינרט) je součást mešity. Jde o věžovitou stavbu, nejčastěji štíhlého okurkovitého tvaru, vysokou v průměru okolo 15 metrů, ale u některých mešit i přes 200 m. Nejvyšší minarety má Mešita Hasana II. v Casablance (210 m), minarety Velké mešity v Teheránu by měly mít 230 m. K vidění jsou ale i minarety velmi malé, v některých horských vesničkách nepřesahují 5 m. Nejčastěji jsou samozřejmě kamenné, ale ani dřevo, či dokonce sklo s kovovou konstrukcí není výjimkou. Takové jsou četné hlavně v zemích západní Evropy.

Vznik a vývoj 
Minaret má sloužit ke svolávání k modlitbě. Věž vybíhá přímo z mešity samotné nebo stojí samostatně (jako v případě chrámu Hagia Sophia). Nahoře je ochoz, kde dříve stával muezzin a svolával věřící k modlitbám, nad ním byla malá stříška, na níž byl posazen půlměsíc jako symbol islámu. Na některých místech muezzini nevolají, ale nahradily je moderní reproduktory a megafony, výzva k modlitbě. Přesto je muezzinů mnoho, protože se jedná mezi muslimy o prestižní činnost.

Počty minaretů 
 jeden - mívá většina malých mešit
 dva - mají větší mešity ve městech
 čtyři - má Hagia Sofia, Sulejmanova mešita v Istanbulu a další velmi významné mešity
 šest - má Modrá mešita v Istanbulu, což bylo ve své době porušení zvyklostí
 sedm - má mešita v Toubě v Senegalu
 devět - má mešita v Mekce, která je poutním místem muslimů
 deset - má Prorokova mešita v Medíně

Minarety v Česku 

Minaret je také prvek zahradní architektury používaný v sadovnické tvorbě. Jediný minaret v Česku se nachází v Lednicko-valtickém areálu. Byl zde vybudován jako dekorace v době romantismu společně s umělými hradními zříceninami a dalšími stavbami roku 1804 a dnes slouží jako turistická atrakce a rozhledna.

Před několika lety existovaly plány na výstavby několika mešit s minarety i v Česku (Teplice, Orlová), avšak byly zamítnuty nebo zkrachovaly samy. Brněnská mešita a Pražská mešita minarety nemají.

Externí odkazy 
 
 
 Fotogalerie minaretů (anglicky)

Islámská architektura
 
Zahradní stavby
Neviditelný růžový jednorožec

Neviditelný růžový jednorožec (), zkráceně NRJ, je ústřední „božstvo“ parodie na teismus. Má formu neviditelné samice jednorožce, která má paradoxně růžovou barvu.

Ačkoli počet skutečných vyznavačů NRJ je minimální, stala se značně populárním zejména na webech a diskusních fórech nakloněných k ateismu jako forma humoru, ale i jako forma kritiky a satiry teistických přesvědčení. Zastánci NRJ poukazují na fakt, že je velmi složité dokazovat neexistenci jevů za hranicemi lidského vnímání.

NRJ je užíván pro argumentaci proti nadpřirozeným jevům úmyslně absurdním způsobem. FAQ Usenetové skupiny alt.atheism jeho použití shrnuje takto:
Smyslem této potrhlosti je popostrčit teisty k poznání, že jejich víra může být ateisty vnímána se stejnou důvěrou a vážností, jako víra ateistů v NRJ.

Nejstarší písemné zmínky o NRJ pocházejí z let 1990-2 ze skupiny alt.atheism, podle některých tvrzení však tento koncept existoval již před rokem 1990. V letech 1994-5 bylo náboženství NRJ rozpracováno studenty Iowské university v prohlášení, z něhož pochází i následující citát:
NRJ jsou bytostmi velké duchovní moci. To víme, protože jsou schopny být neviditelné a růžové zároveň. Víra v NRJ je, jako všechna náboženství, založena jak na logice tak na víře. Věříme tomu, že jsou růžové; logicky víme, že jsou neviditelné, protože je nevidíme.

V diskusi se často užívá tvrzení, že nelze prokázat neexistenci NRJ, protože je neviditelná. Jedná se o parodii obdobných názorů o bohu, podle níž nemožnost detekce jeho přítomnosti nelze — vzhledem k jeho tvrzené všemohoucnosti — akceptovat jako argument proti jeho existenci. Podle téže logiky je tedy třeba NRJ považovat za stejně pravděpodobnou jako Boha.

Učení o NRJ je dále humornou formou rozpracováno do dalších podrobností analogických standardním náboženstvím.

Monument Neviditelného růžového jednorožce 

Na vrcholu Svobodné hory (640 m n. m.) v jižních Čechách stojí nevelký pomník Neviditelného růžového jednorožce. Podstatou uměleckého pojetí je průzor ve tvaru minimalistického jednorožce v horní části ocelového nástavce, jeho kontury jsou růžové, tedy jednorožec samotný není jakoby vidět a přesto je růžový, jak odpovídá definici. Jedná se o ojedinělý ateistický památník, jediný svého druhu na světě. Ateisté nejsou ze své podstaty organizováni, nemají ikonu, své vnímání světa nehlásají tak jako například katolická církev. Na samotné Svobodné hoře je 5 křížů, v Čechách je v krajině více křížů než kolik je věřících.
 
Železo-betonová konstrukce, výška 2 m. Pomník byl vystavěn v roce 2019 na místě původního ateistického betonového monolitu z roku 2012, v jehož čelní ploše orientované na jih byl nápis "Až bude bůh pouhý historický omyl, bude lidstvo stát na prahu nových obzorů", který byl pobořen.

Související články 
 Ateismus
 Bokononismus
 Létající špagetové monstrum
 Diskordianismus

Externí odkazy

Reference 

Parodie náboženství
Internetová kultura
Librační centrum

Librační centrum (librační bod, Lagrangeův bod) je v nebeské mechanice takový bod v soustavě tří těles m1, m2 a m3 rotujících kolem společného těžiště, v němž se vyrovnávají gravitační a odstředivé síly působící na třetí (relativně lehké) těleso tak, že toto těleso umístěné v daném bodě nemění vůči soustavě svou polohu (zachovává od m1 i m2 konstantní vzdálenost). Všechna librační centra se nacházejí v rovině rotace těchto těles a je jich celkem pět. Označují se L1 až L5.

Vlastnosti libračních center popsal v roce 1772 francouzský matematik a fyzik Joseph Louis Lagrange.

L1, L2 a L3 leží na spojnici obou těles. L1 mezi nimi, L2 a L3 na jejich vnějších stranách. Pokud je centrální těleso soustavy vzhledem k ostatním tělesům velmi těžké, pak centra L4 a L5 tvoří s tělesy m1 a m2 rovnostranné trojúhelníky.

Z pohledu neinerciální vztažné soustavy rotující s oběma hlavními tělesy jsou silové účinky těles m1 a m2 a odstředivá síla působící na malé těleso umístěné v jednom z libračních center v rovnováze. Přesnější rozbor lze provést pomocí součtu gravitačních potenciálů hlavních těles a "rotačního" potenciálu neinerciální soustavy.

Librační centra L1 a L2 soustavy Slunce-Země lze dobře využít pro umístění družic pro pozorování vesmíru nebo Slunce. Jsou vzdálena asi 1,5 milionu km (0,01 au) od Země (tj. zhruba 4× vzdálenost Měsíce). V libračním centru L1 je umístěna kosmická sonda SOHO. V libračním centru L2 je umístěna astrometrická sonda Gaia (vypuštěna 2013), mezi lety 2009–2013 odtud pracovaly kosmický dalekohled Planck a Herschelova vesmírná observatoř. V tomto bodě je rovněž umístěn vesmírný dalekohled Jamese Webba.

Výpočtem lze ukázat, že poloha tělesa je stabilní pouze v bodech L4 a L5 (těleso má při výchylce tendenci kolem těchto bodů oscilovat). V reálu je i jejich stabilita (hlavně vlivem působení dalších těles v soustavě) omezená. Tělesa zachycená v okolí bodů L4 a L5 kolem nich obvykle mírně oscilují po drahách nazývaných „tadpole“ (pulec, podle jejich tvaru; např. Trojané planety Jupiter), případně se pohybují po drahách nazývaných „horseshoe“ (podkova) okolo bodů L4, L3, L5 a zpět.

Body L1 až L3 jsou v rovině oběhu nestabilní i při malé výchylce od ideální polohy, lze však najít skloněné polostabilní „halo“ dráhy kolem těchto bodů (využívané k umisťování družic).

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Lagrangeovy librační body  - Encyklopedie fyziky na stránce http://fyzika.jreichl.com

 
Nebeská mechanika
RAF

Zkratka RAF může znamenat mimo jiné:

 Royal Air Force – Královské vojenské letectvo Spojeného království
 Royal Aircraft Factory – zařízení britského ministerstva obrany (dnes Royal Aircraft Establishment)
 Rote Armee Fraktion – Frakce Rudé armády, někdejší německá ultralevicová teroristická organizace
 Rigas Autobusu Fabrika – bývalá lotyšská automobilka, výrobce dodávek a mikrobusů značky Latvija
 Reichenberger Automobil Fabrik – automobilka existující v Liberci v letech 1907–1916
 Reaktant akutní fáze - skupina proteinů tvořící součást nespecifické imunitní odpovědi

Externí odkazy
Tři pilíře Evropské unie

Maastrichtská smlouva přetvořila předcházející Evropská společenství v Evropskou unii – EU. Současně s tím formálně rozdělila politiku EU v nové organizační a právní struktuře EU do tří hlavních oblastí jednotlivých tzv. politik EU (oblastí politické činnosti), které byly pojmenovány „pilíře“.

Přehled 
První „pilíř“ – Evropská společenství – označuje primární a sekundární právo Evropské unie, týká se mimo jiné ekonomických, sociálních a ekologických záležitostí.

Druhý „pilíř“ – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – se, vedle zmíněných zahraničních a bezpečnostních, týká také obranných (vojenských) záležitostí. (Smlouva o Evropské unii, Hlava IV.)

Do třetího „pilíře“ – Spolupráce v oblasti vnitřní bezpečnosti a justice – byly umístěny zbývající záležitosti. Druhá a třetí oblast vzešly rozšířením a rozdělením původní oblasti Spravedlnost a vnitřní věci. (Smlouva o Evropské unii, Hlava V.)

Rozhodování 

Komise, Parlament a Rada EU rozhodují o záležitostech prvního „pilíře“, a sice kvalifikovanou většinou. Zatímco o věcech druhého a třetího „pilíře“ rozhoduje pouze Rada, rozhodnutí musí být jednomyslná.

Dějiny 

Toto rozdělení správy věcí EU vzniklo v jednáních vedoucích k Maastrichtské smlouvě. Cílem tehdejšího Společenství bylo – stejně jako dnes je snažením některých centrálních orgánů EU – posílit nebo centralizovat spolupráci. Tehdy především v zahraniční, bezpečnostní a obranné, azylové a přistěhovalecké politice, jako i v oblasti justice a zločinu.

Ale některé členské země nechtěly postoupit svou suverenitu Společenství v těchto oblastech, nebo některých z nich. Místo toho byly ale i nadále ochotny spolupracovat na mezivládní úrovni, zejména v rámci Evropské politické spolupráce (EPS).

Výsledkem jednání bylo, že tyto nové oblasti spolupráce byly rozděleny do dvou oblastí a formálně přidány k první, ve dvou dodatečných „pilířích“.

Pozdější dodatky a úpravy, potvrzené v Amsterdamské a Niceské smlouvě posílily původní záměr centralizace i v těchto oblastech. Mezi nimi – v Amsterdamské smlouvě – záležitosti azylu, migrace a justiční spolupráce, což vedlo k novému jménu třetí oblasti Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech, zkráceně Policejní a justiční spolupráce. Ale vedle tohoto nového pojmu se i nadále používá starý pojem Spravedlnost a vnitřní věci, nebo Justice a vnitřní bezpečnost.

Návrh Ústavy EU 

Návrh Ústavy EU předpokládal další posílení spolupráce a její centralizace. Takže, pokud by byla ratifikována, bude rozdělení do tří „pilířů“ opuštěno a nahradí je jedna organizační a právní struktura. I tento návrh má, jako většinu ostatních, z Ústavy EU převzít tzv. Reformní smlouva.

Dějiny Evropské unie
Ea von Allesch

Ea von Allesch (11. květen 1875 Vídeň – 30. červenec 1953 Vídeň) byla rakouská novinářka a spisovatelka, přední dáma vídeňského kulturního života meziválečného období.

Život 
Ea von Allesch, rozená Emma Elisabeth Täubele, jedno z dvanácti dětí vídeňského brusiče a optika Karla Täubeleho a jeho ženy Aloisie, začínala svou životní dráhu jako modelka pro akty malířů vídeňské akademie. Později se začala věnovat profesi žurnalistky zejména v oblasti módy.

Jejím prvním manželem byl německý obchodník a knihkupec Carl Theodor Rudolf, s nímž měla dceru Ellu Dorotheu (1896–1943). Z tohoto manželství si však také odnesla traumatickou neurózu, jež se později negativně projevila v jejích dalších vztazích k mužům. Ovšem díky knihovně svého muže se Emma mohla věnovat studiu a složila maturitu. Poté, co Rudolf přišel v roce 1899 o téměř všechen majetek, jej opustila a vrátila se do Vídně. V té době také přijala umělecké jméno “Ea”, sloučení iniciál vlastního jména Emma a matčina jména Aloisie.

Ve Vídni se stala proslulou „vídeňskou múzou” a „nekorunovanou královnou Café Central”, kde kolem sebe sdružovala skupinu umělců. Tak se stala blízkou přítelkyní spisovatele Hermanna Brocha, s nímž nejprve prožila milostný poměr a později více než dvacetileté přátelství, během něhož si vyměnili desítky dopisů. Broch ji charakterizoval jako „neurotickou, frigidní a nanejvýš sadistickou”. Stala se mu předobrazem artistky Ilony v druhém díle románové trilogie Die Schlafwandler (česky Náměsíčníci). Mezi její další přátele patřili rakouští spisovatelé Arthur Schnitzler a Robert Musil, který ji zobrazil ve svém dramatu Vinzenz und die Freundin bedeutender Männer (česky Vincenc neboli přítelkyně významných mužů) či básník Rainer Maria Rilke, jenž jí věnoval báseň. Jako model stála malířům Gustavu Klimtovi (například obrazy Vodní hadi II (Wasserschlangen II, 1904-1907) nebo Akt ležící na břiše a hledící vpravo (Liegender Akt auf dem Bauch liegend und nach rechts gerichtet, 1910) ) i Egonu Schielemu.

V roce 1904 se seznámila s literárním kritikem Johannesem von Allesch, za nějž se provdala roku 1913. Během manželství však spolu netrávili mnoho času (dílem také proto, že Allesch rukoval do první světové války a definitivní rozluka přišla v roce 1936.

Během druhé světové války pečovala o Brochovu matku, která zůstala ve Vídni, ovšem záhy byla Johanna Brochová pro svůj židovský původ poslána do koncentračního tábora, kde zemřela. Ea von Allesch zemřela ve Vídni v roce 1953.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Rakouské novinářky
Narození v roce 1875
Úmrtí v roce 1953
Narození ve Vídni
Úmrtí ve Vídni
Ženy
Narození 11. května
Úmrtí 30. července
Rakouští Židé
Rakouské modelky
Kladníky

Kladníky jsou obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel.

Název 
Na vesnici bylo přeneseno původní pojmenování jejích obyvatel kladníci - "lidé rubající klády".

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1358.

Galerie

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Hlinsko

Literatura

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Dobrovolný svazek obcí mikroregionu Lipensko
Mikroregion Záhoří - Helfštýn
Sídla v Podbeskydské pahorkatině
Kokory

Kokory jsou obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel a jejich katastrální území má rozlohu 671 ha.

Název 
Výchozí tvar Kokoři byl množné číslo od osobního jména Kokora (stejného původu jako ruské a polské kokora – "kleč") a označoval Kokory, tedy Kokorovu rodinu.

Historie 
Oblast Kokor patří k nejstarším známým osídleným místem na Přerovsku, což dokládají i archeologické nálezy datované do doby bronzové. První písemná zmínka o obci pochází z roku 1279 (Kokor). Obec postupně vlastnili páni z Kokor, Ludanicové, jezuité, studijní fond a nakonec Eichhoffové, majitelé panství rokytnického.

Na městečko byly Kokory povýšeny dekretem Ferdinanda I. v roce 1535 (za Ludaniců). V 18. století byly Kokory v majetku jezuitů, po nich se zachovaly barokní památky, jako jsou kaple sv. Františka Xaverského z roku 1724 a jezuitský pivovar z roku 1761. Je zde též socha sv. Floriána, která měla obec chránit před požárem.

K dalším památkám patří románský kostel Nanebevzetí Panny Marie se zvonem Ježíš Kristus z roku 1477, křtitelnice z roku 1771 a fara z počátku 18. století. Dále pak renovovaný bývalý klášter dominikánek postavený v novogotickém slohu (dnes slouží jako ÚSP pro ženy). Unikátní kryté schodiště ke kostelu a stylová rondokubistická škola reprezentují 20. století.

Současnost 
Ve východní části obce je chatová oblast, v jejíž blízkosti se nacházejí rybníky s možností rybaření. Dále pak myslivecká chata u lesa Háje. V obci se nachází sportovní areál umožňující sportovní vyžití (Sokol Kokory). Působí zde Sdružení dobrovolných hasičů. Nacházejí se zde Základní škola a mateřská škola Kokory.

Fotogalerie

Reference

Literatura

Související články 
 Římskokatolická farnost Kokory

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Bývalé městyse v Česku
Obce v okrese Přerov
Sdružení obcí mikroregionu Dolek
Sídla v Hornomoravském úvalu
Sídla v Nízkém Jeseníku
Lazníčky

Lazníčky jsou obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel. Obec leží v údolí na okraji hanácké roviny.

Setkávají se zde meteorologické vlivy Hornomoravského úvalu a Moravské brány, proto je zde počasí poměrně složité. V letech 1961 až 1975 byla naměřena průměrná roční teplota 8,5 °C.

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1365. V 16. století byly nazývány jako Malé Lesinky. V okolí obce byly nalezeny známky osídlení v roce 5500 před naším letopočtem.

Pamětihodnosti, zajímavá místa 
 Větrný mlýn „Nad Pančavou“ holandského typu byl dostavěn v roce 1965. Nachází se v osadě Pančava.
 Lom Výkleky – asi 2 km do vesnice, slouží ke koupání a potápění

Fotogalerie

Odkazy

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Tršice

Literatura 
 
 BARTOŠ, Josef – KOVÁŘOVÁ, Stanislava. Dějiny obce Lazníčky. Lazníčky: Obecní úřad Lazníčky, 2004. 148 s. Locus; sv. 5. .

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Mikroregion Pobečví
Sídla v Nízkém Jeseníku
Lazníky

Lazníky jsou obec ležící v okrese Přerov. Žije zde  obyvatel a jejich katastrální území má rozlohu 303 ha. Obcí protéká potok Říka (přítok Olešnice).

Části obce 
 Lazníky
 Svrčov

Historie 
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1355.

Fotogalerie

Reference

Související články 
 Římskokatolická farnost Tršice
 Římskokatolická farnost Penčice
 Matuškové

Literatura

Externí odkazy 
 
 

 
Vesnice v okrese Přerov
Obce v okrese Přerov
Mikroregion Pobečví
Sídla v Nízkém Jeseníku
Grand Prix Německa 2005

Grand Prix Německa LXVII Grosser Mobil 1 Preis von Deutschland

 24. červenec 2005
 Okruh Hockenheim
 67 kol x 4,574 km = 306,458 km
 743. Grand Prix
 7. vítězství Fernanda Alonsa
 24. vítězství pro Renault

Výsledky

Nejrychlejší kolo 
 Kimi RAIKKONEN McLaren Mercedes 	1:14,873 – 219.924 km/h

Vedení v závodě 
 1-35 kolo Kimi Räikkönen
 36-67 kolo Fernando Alonso

Postavení na startu 
 Červená- výměna motoru / posunutí o 10 míst na startovním roštu

Zajímavosti 
 Robert Doornbos startoval poprvé v mistrovství světa.
 Vůz se startovním číslem 19 startoval v 500 GP

Externí odkazy 
 

Grand Prix Německa
Formule 1 v roce 2005
Sport v Německu v roce 2005
ISO 3166-2:FI

Kódy ISO 3166-2 pro Finsko identifikují 19 provincií. První část (FI) je mezinárodní kód pro Finsko, druhá část sestává z dvou číslic identifikujících provincii. Tento systém členění do 19 provincií vstoupil v platnost 13. prosince 2011 skrz věstník organizace ISO. Dříve bylo Finsko dle ISO kódů rozděleno do 6 krajů.

Seznam kódů 
Následující tabulka obsahuje současný systém dělení Finska dle ISO 3166-2 na 19 provincií. V závorce jsou uvedeny názvy provincie ve finštině a švédštině.
 FI-01 Alandy (Ahvenanmaan maakunta; Landskapet Åland) - taktéž pod separátním ISO 3166-1 kódem AX
 FI-02 Jižní Karélie (Etelä-Karjala; Södra Karelen)
 FI-03 Jižní Pohjanmaa (Etelä-Pohjanmaa; Södra Österbotten)
 FI-04 Jižní Savo (Etelä-Savo; Södra Savolax)
 FI-05 Kainuu (Kainuu; Kajanaland)
 FI-06 Kanta-Häme (Kanta-Häme; Egentliga Tavastland)
 FI-07 Střední Pohjanmaa (Keski-Pohjanmaa; Mellersta Österbotten)
 FI-08 Střední Finsko (Keski-Suomi; Mellersta Finland)
 FI-09 Kymenlaakso (Kymenlaakso; Kymmenedalen)
 FI-10 Laponsko (Lappi; Lappland)
 FI-11 Pirkanmaa (Pirkanmaa; Birkaland)
 FI-12 Pohjanmaa (Pohjanmaa; Österbotten)
 FI-13 Severní Karélie (Pohjois-Karjala; Norra Karelen)
 FI-14 Severní Pohjanmaa (Pohjois-Pohjanmaa; Norra Österbotten)
 FI-15 Severní Savo (Pohjois-Savo; Norra Savolax)
 FI-16 Päijät-Häme (Päijät-Häme; Päijänne-Tavastland)
 FI-17 Satakunta (Satakunta; Satakunda)
 FI-18 Uusimaa (Uusimaa; Nyland)
 FI-19 Vlastní Finsko (Varsinais-Suomi; Egentliga Finland)

Dřívější kódování 
FI-AL Alandy (Mariehamn)
FI-ES Jižní Finsko (Hämeenlinna)
FI-IS Východní Finsko (Mikkeli)
FI-LL Laponsko (Rovaniemi)
FI-LS Západní Finsko (Turku)
FI-OL Oulu (Oulu)

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu

Reference 

FI
Finsko
Administrativní dělení Finska
ISO 3166-2:GE

Kódy ISO 3166-2 pro Gruzii identifikují 9 provincií, 2 autonomní republiky a 1 město (stav v roce 2015). První část (GE) je mezinárodní kód pro Gruzii, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících region.

Seznam kódů

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

GE
Geografie Gruzie
ISO 3166-2:GH

Kódy ISO 3166-2 pro Ghanu identifikují 16 oblastí (stav v roce 2019). První část (GH) je mezinárodní kód pro Ghanu, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících region.

Seznam kódů
 GH-AA Greater Accra
 GH-AH Ashanti
 GH-CP Centrální oblast
 GH-EP Východní oblast
 GH-NP Severní oblast
 GH-TV Volta
 GH-UE Horní východní oblast
 GH-UW Horní západní oblast
 GH-WP Západní oblast 
 GH-AF Ahafo
 GH-BE Bono East
 GH-BO Bono
 GH-NE North East
 GH-UT Oti
 GH-SV Savannah
 GH-WN Western North

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

GH
Ghana
ISO 3166-2:GN

Kódy ISO 3166-2 pro Guineu identifikují 33 prefektur, 7 administrativních regionů a 1 město (stav v roce 2015). První část (GN) je mezinárodní kód pro Guineu, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících prefekturu nebo jednoho písmene v případě administrativní regiony a guvernorát.

Seznam kódů

Administrativní regiony a guvernorát 
 GN-B Boké 
 GN-F Faranah 
 GN-K Kankan 
 GN-D Kindia 
 GN-L Labé 
 GN-M Mamou 
 GN-M Nzérékoré
 GN-C guvernorát Conakry

Prefektury 
 GN-BE Beyla
 GN-BF Boffa
 GN-BK Boké
 GN-CO Coyah
 GN-DB Dabola
 GN-DI Dinguiraye
 GN-DL Dalaba
 GN-DU Dubréka
 GN-FA Faranah
 GN-FO Forécariah
 GN-FR Fria
 GN-GA Gaoual
 GN-GU Guékédou
 GN-KA Kankan
 GN-KB Koubia
 GN-KD Kindia
 GN-KE Kérouané
 GN-KN Koundara
 GN-KO Kouroussa
 GN-KS Kissidougou
 GN-LA Labé
 GN-LE Lélouma
 GN-LO Lola
 GN-MC Macenta
 GN-MD Mandiana
 GN-ML Mali
 GN-MM Mamou
 GN-NZ Nzérékoré
 GN-PI Pita
 GN-SI Siguiri
 GN-TE Télimélé
 GN-TO Tougué
 GN-YO Yomou

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

GN
Guinea
ISO 3166-2:GT

Kódy ISO 3166-2 pro Guatemalu identifikují 22 departementů (stav v roce 2021). První část (GT) je mezinárodní kód pro Guatemalu, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících department.

Seznam kódů
 GT-15 Alta Verapaz (Cobán)
 GT-16 Baja Verapaz (Salamá)
 GT-04 Chimaltenango (Chimaltenango)
 GT-20 Chiquimula (Chiquimula)
 GT-05 Escuintla (Escuintla)
 GT-01 Guatemala (Guatemala)
 GT-13 Huehuetenango (Huehuetenango)
 GT-18 Izabal (Puerto Barrios)
 GT-21 Jalapa (Jalapa)
 GT-22 Jutiapa (Jutiapa)
 GT-17E El Petén (Flores)
 GT-02 El Progreso (Guastatoya)
 GT-14 El Quiché (Santa Cruz del Quiché)
 GT-09 Quetzaltenango (Quetzaltenango)
 GT-11 Retalhuleu (Retalhuleu)
 GT-03 Sacatepéquez (Antigua Guatemala)
 GT-12 San Marcos (San Marcos)
 GT-07 Sololá (Sololá)
 GT-06 Santa Rosa (Cuilapa)
 GT-10 Suchitepéquez (Mazatenango)
 GT-08 Totonicapán (Totonicapán)
 GT-19 Zacapa (Zacapa)

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

GT
Guatemala
ISO 3166-2:GW

Kódy ISO 3166-2 pro Guineu-Bissau identifikují 3 provincie, 8 regionů a 1 samosprávný okruh hlavního města (stav v roce 2015). První část (GW) je mezinárodní kód pro Guineu-Bissau, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících region nebo jednoho písmene v případě provincií.

Seznam kódů 
 GW-BA region Bafatá (Bafatá)
 GW-BL region Bolama (Bolama)
 GW-BM region Biombo (Quinhámel)
 GW-BS samosprávný okruh Bissau
 GW-CA region Cacheu (Cacheu)
 GW-GA region Gabú (Gabú)
 GW-OI region Oio (Farim)
 GW-QU region Quloara (Buba)
 GW-TO region Tombali (Catió)
 GW-L Východní provincie
 GW-N Severní provincie
 GW-S Jižní provincie

Související články 
 .gw
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

GW
Guinea-Bissau
ISO 3166-2:GY

Kódy ISO 3166-2 pro Guyanu identifikují 10 regionů (stav v roce 2015). První část (GY) je mezinárodní kód pro Guyanu, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících region.

Seznam kódů 
 GY-BA Barima-Waini
 GY-CU Cuyuni-Mazaruni
 GY-DE Demerara-Mahaica
 GY-EB East Berbice-Corentyne
 GY-ES Essequibo Islands-West Demerara
 GY-MA Mahaica-Berbice
 GY-PM Pomeroon-Supenaam
 GY-PT Potaro-Siparuni
 GY-UD Upper Demerara-Berbice
 GY-UT Upper Takutu-Upper Essequibo

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

GY
Guyana
ISO 3166-2:HN

Kódy ISO 3166-2 pro Honduras identifikují 18 departementů (stav v roce 2015). První část (HN) je mezinárodní kód pro Honduras, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících department.

Seznam kódů 
 HN-AT Atlántida (La Ceiba)
 HN-CH Choluteca (Choluteca)
 HN-CL Colón (Trujillo)
 HN-CM Comayagua (Comayagua)
 HN-CP Copán (Santa Rosa de Copán)
 HN-CR Cortés (San Pedro Sula)
 HN-EP El Paraíso (Yuscarán)
 HN-FM Francisco Morazán (Tegucigalpa)
 HN-GD Gracias a Dios (Puerto Lempira)
 HN-IB Islas de la Bahía (Roatán)
 HN-IN Intibucá (La Esperanza)
 HN-LE Lempira (Gracias)
 HN-LP La Paz (La Paz)
 HN-OC Ocotepeque (Nueva Ocotepeque)
 HN-OL Olancho (Juticalpa)
 HN-SB Santa Bárbara (Santa Bárbara)
 HN-VA Valle (Nacaome)
 HN-YO Yoro (Yoro)

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

HN
Honduras
ISO 3166-2:HT

Kódy ISO 3166-2 pro Haiti identifikují 10 departmentů (stav v březnu 2015). První část (HT) je mezinárodní kód pro Haiti, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících department.

Seznam kódů

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

HT
Haiti
Volavka stříbřitá

Volavka stříbřitá (Egretta garzetta) je středně velký brodivý pták z čeledi volavkovití. Vyskytuje se v Evropě, Asii, Africe a v Austrálii (konkrétnější rozšíření níže).

Popis 
 Délka těla: 50 - 60 cm
 Rozpětí křídel: 95 - 100 cm
 Hmotnost: 450 - 600 g

Volavka stříbřitá je štíhlá s dlouhými končetinami, tenkým špičatým zobákem a v porovnání s jinými volavkami i poměrně silným a krátkým krkem. Má sněhové bílé opeření kontrastující s černým zobákem a černými končetinami se žlutými prsty. Ve svatebním šatě má dvě dlouhá zátylková pera, delší peří na hrdle a růžově nebo modře zbarvenou kůži mezi zobákem a okem. Obě pohlaví jsou zbarvena stejně, mladí ptáci se podobají dospělcům v zimním šatě.

V České republice nám hrozí poměrně snadná záměna s větší volavkou bílou, která má na rozdíl od volavky stříbřité žlutý zobák a celé černé končetiny.

Chování 
Volavka stříbřitá obývá bažiny, zatopené nebo dostatečně podmočené louky a pole nebo bahnitá jezera a rybníky. Je tažná a na zimu migruje do Středomoří a do Afriky. V České republice se objevuje příležitostně od dubna do října jen jako letní host.

Má velice pestrou stravu, loví ryby, obojživelníky, korýše, měkkýše, plazy a vodní hmyz. Při hledání potravy ve vodě stojí volavka stříbřitá téměř nehybně nebo se velice pomalu pohybuje a upřeně hledí na vodní hladinu. Poté, co kořist spatří, se jí zmocňuje rychlým úderem zobáku.

Hnízdí v koloniích, často ve společnosti volavek popelavých nebo bílých. Hnízdo z větví si staví nejčastěji na stromech, vyšších keřích, na zemi, na útesech nebo v bambusových hájích. Klade 3 až 5 světle modrozelených vajec, na kterých sedí oba rodiče po dobu 21–25 dní. Mláďata opouštějí hnízdo po 30 dnech a plně opeřená jsou až ve věku 40 až 45 dní.

Výskyt a početnost v Česku 
V České republice se vzácně vyskytuje na větších, většinou chovných rybnících a jezerech, kde je přísně chráněná.

Poddruhy 
 E. g. garzetta - Evropa, Afrika a Asie.
 E. g. nigripes - Indonésie a Austrálie.

Někteří autoři rozlišují i třetí, australský poddruh E. g. immaculata. Dříve patřily mezi poddruhy volavky stříbřité i následující, dnes již uznané plnohodnotné druhy: volavka západní (Egretta gularis) a volavka madagaskarská (Egretta dimorpha).

Odkazy

Reference

Literatura 
 Bezzel, E. (2007): Ptáci. Rebo Productions.

Externí odkazy 
 
 
 
 Volavka stříbřitá na stránkách Zoo Zlín
 Biolib

Volavkovití
Ptáci Eurasie
Ptáci Afriky
Ptáci Orientální oblasti
Ptáci Australasie
ISO 3166-2:HU

Kódy ISO 3166-2 pro Maďarsko identifikují 19 žup, 23 měst s župním právem a hlavní město (stav v roce 2021). První část (HU) je mezinárodní kód pro Maďarsko, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících župu nebo město.

Kódy

Související články 
 Maďarsko
 Administrativní dělení Maďarska
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

HU
Administrativní dělení Maďarska
Marek Antoš

Marek Antoš (* 18. prosince 1979) je český právník, podnikatel a dříve též novinář.

Život 
Již na základní škole začal psát recenze pro počítačový časopis PC World. V roce 1994 se setkal poprvé s Internetem, krátkou dobu byl sysopem na BBS časopisu Bajt a v roce 1996 mu u Computer Pressu vyšla kniha Připojte se k Internetu. Do roku 1997 působil jako redaktor časopisu Connect!, psal do časopisu Computer a na zpravodajském serveru Živě.cz.

S Petrem Tesaříkem založil v únoru 1998 vlastní společnost Internet Info a v dubnu téhož roku spustili server Lupa.cz, zaměřený na aktuální dění českého Internetu. Šéfredaktorem serveru byl od založení do začátku roku 2005. V roce 2001 získal cenu pro internetového podnikatele roku. Kromě vedení společnosti Internet Info dlouhodobě působí také oborových sdruženích SPIR a CZ.NIC.

Na Právnické fakultě Univerzity Karlovy absolvoval v roce 2004 obor Právo (JUDr.) a v roce 2008 Veřejné právo I (Ph.D.), roku 2005 potom na Fakultě sociálních věd politologii (PhDr.). Od roku 2007 vyučuje na katedře ústavního práva Právnické fakulty UK, v roce 2020 se habilitoval v oboru Ústavní právo a státověda a byl jmenován vedoucím katedry. Zabývá se především ústavními problémy politického systému, přezkumem ústavnosti zásahů do sociálních práv, financováním politických stran nebo volbami a volebním právem. V roce 2018 se stal proděkanem pro komunikaci a IT. Působí také jako šéfredaktor odborného časopisu Jurisprudence.

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 Blog na Aktuálně.cz
 Marek Antoš na stránkách Právnické fakulty UK

Čeští novináři
Čeští podnikatelé
Podnikatelé 20. století
Podnikatelé 21. století
Čeští ústavní právníci
Čeští právní teoretici
Pedagogové na Právnické fakultě Univerzity Karlovy
Docenti
Absolventi Právnické fakulty Univerzity Karlovy
Absolventi Fakulty sociálních věd Univerzity Karlovy
Absolventi Gymnázia Christiana Dopplera
Narození v roce 1979
Narození 18. prosince
Narození v Praze
Narození v Československu
Žijící lidé
Muži
ISO 3166-2:IN

Kódy ISO 3166-2 pro Indii identifikují 28 spolkových států a 8 svazových teritorií (stav v roce 2020). První část (IN) je mezinárodní kód pro Indii, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících stát nebo teritorium.

Seznam kódů

Teritoria 
 IN-AN Andamany a Nikobary (Port Blair)
 IN-CH Čandígarh (Čandígarh)
 IN-DL Dillí (Dillí)
 IN-DH Dádra a Nagar Havélí a Daman a Díu (Daman)
 IN-LD Lakadivy (Kavaratti)
 IN-PY Pondichérry (Pondichérry)
 IN-LA Ladak (Léh)
 IN-JK Džammú a Kašmír (Šrínagar)

Státy 
 IN-AP Ándhrapradéš (Haidarábád)
 IN-AR Arunačalpradéš (Itánagar)
 IN-AS Ásám (Dispur)
 IN-BR Bihár (Patna)
 IN-CT Čatísgarh (Rájpur)
 IN-GA Goa (Panaji)
 IN-GJ Gudžarát (Ahmadábád)
 IN-HP Himáčalpradéš (Simla)
 IN-HR Harjana (Čandígarh)
 IN-JH Džharkhand (Rančí)
 IN-KA Karnataka (Bangalore)
 IN-KL Kérala (Thiruvananthapuram)
 IN-MH Maháráštra (Bombaj)
 IN-ML Meghalaja (Šilaung)
 IN-MN Manípur (Imphál)
 IN-MP Madhjapradéš (Bhópál)
 IN-MZ Mizórám (Aizal)
 IN-NL Nágáland (Kóhima)
 IN-OR Urísa (Bhuvanéšvar)
 IN-PB Paňdžáb (Čandígrah)
 IN-RJ Rádžasthán (Džajpur)
 IN-SK Sikkim (Gangtok)
 IN-TG Telangána (Hajdarábád)
 IN-TN Tamilnádu (Čenaj)
 IN-TR Tripura (Agartala)
 IN-UL Uttaránčal (Déhrádún)
 IN-UP Uttarpradéš (Lakhnaú) 
 IN-WB Západní Bengálsko (Kolkata)

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

IN
Geografie Indie
Kružnice (graf)

V teorii grafů se termínem kružnice (též cyklus) označuje takový graf, který se skládá z jediného cyklu – tedy uzavřené posloupnosti propojených vrcholů. Kružnice může být orientovaná i neorientovaná.

Graf, který jako podgraf obsahuje kružnici, se nazývá cyklický. V opačném případě se nazývá acyklický (viz strom).

Definice 
Kružnice je graf , kde  a  a platí:
 orientovaný graf
  a 
 každý vrchol orientované kružice má vstupní i výstupní stupeň roven 1
 neorientovaný graf
  a 
 každý vrchol neorientované kružnice má stupeň 2

Vlastnosti 
Kružnice je graf:
 souvislý
 regulární
 eulerovský
 bipartitní, obsahuje-li sudý počet vrcholů

Externí odkazy 
 

Rovinné grafy
Grafové pojmy
ISO 3166-2:IT

Kódy ISO 3166-2 pro Itálii identifikují 15 regionů, 5 autonomních regionů, 80 provincií, 2 autonomní provincie, 14 metropolitních měst, 6 volných sdružení obcí a 4 decentralizované regionální jednotky (stav v roce 2020). První část (IT) je mezinárodní kód pro Itálii, druhá část sestává z dvou písmen identifikujících provincii či dvou číslic v případě krajů.

Seznam kódů

Regiony 
 IT-65 Abruzzo
 IT-77 Basilicata
 IT-78 Calabria
 IT-72 Campania
 IT-45 Emilia-Romagna
 IT-62 Lazio
 IT-42 Liguria
 IT-25 Lombardia
 IT-57 Marche
 IT-67 Molise
 IT-21 Piemonte
 IT-75 Puglia
 IT-52 Toscana
 IT-55 Umbria
 IT-34 Veneto

Autonomní regiony 
 IT-23 Valle d'Aosta
 IT-36 Friuli-Venezia Giulia
 IT-88 Sardegna
 IT-82 Sicilia
 IT-32 Trentino-Alto Adige

Provincie 
 IT-AL Alessandria
 IT-AN Ancona
 IT-AP Ascoli Piceno
 IT-AQ L'Aquila
 IT-AR Arezzo
 IT-AT Asti
 IT-AV Avellino
 IT-BG Bergamo
 IT-BI Biella
 IT-BL Belluno
 IT-BN Benevento
 IT-BR Brindisi
 IT-BS Brescia
 IT-BT Barletta-Andria-Trani
 IT-CB Campobasso
 IT-CE Caserta
 IT-CH Chieti
 IT-CN Cuneo
 IT-CO Como
 IT-CR Cremona
 IT-CS Cosenza
 IT-CZ Catanzaro
 IT-FC Forlì-Cesena
 IT-FE Ferrara
 IT-FG Foggia
 IT-FM Fermo
 IT-FR Frosinone
 IT-GR Grosseto
 IT-IM Imperia
 IT-IS Isernia
 IT-KR Crotone
 IT-LC Lecco
 IT-LE Lecce
 IT-LI Livorno
 IT-LO Lodi
 IT-LT Latina
 IT-LU Lucca
 IT-MB Monza a Brianza
 IT-MC Macerata
 IT-MN Mantova
 IT-MO Modena
 IT-MS Massa-Carrara
 IT-MT Matera
 IT-NO Novara
 IT-NU Nuoro
 IT-OR Oristano
 IT-PC Piacenza
 IT-PD Padova
 IT-PE Pescara
 IT-PG Perugia
 IT-PI Pisa
 IT-PO Prato
 IT-PR Parma
 IT-PU Pesaro a Urbino
 IT-PT Pistoia
 IT-PV Pavia
 IT-PZ Potenza
 IT-RA Ravenna
 IT-RE Reggio Emilia
 IT-RI Rieti
 IT-RN Rimini
 IT-RO Rovigo
 IT-SA Salerno
 IT-SI Siena
 IT-SO Sondrio
 IT-SP La Spezia
 IT-SS Sassari
 IT-SV Savona
 IT-SV Sud Sardegna
 IT-TA Taranto
 IT-TE Teramo
 IT-TR Terni
 IT-TV Treviso
 IT-VA Varese
 IT-VB Verbano-Cusio-Ossola
 IT-VC Vercelli
 IT-VI Vicenza
 IT-VR Verona
 IT-VT Viterbo
 IT-VV Vibo Valentia

Autonomní provincie 
 IT-TN Trento
 IT-BZ Bolzano

Metropolitní města 
 IT-BA Bari
 IT-BO Bologna
 IT-CA Cagliari
 IT-CT Catania
 IT-NA Napoli
 IT-GE Genova
 IT-TO Torino
 IT-VE Venezia
 IT-RM Roma
 IT-ME Messina
 IT-MI Milano
 IT-PA Palermo
 IT-RC Reggio Calabria
 IT-FI Firenze

Volná sdružení obcí 
 IT-EN Enna
 IT-RG Ragusa
 IT-SR Siracusa
 IT-TP Trapani
 IT-AG Agrigento
 IT-CL Caltanissetta

Decentralizované regionální jednotky 
 IT-GO Gorizia
 IT-PN Pordenone
 IT-TS Trieste
 IT-UD Udine

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

IT
Itálie