alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Tovinger

Tovinger (Diptera) er en orden som favner ca. 118.000 arter og 200 familier, og en af de mest varierede grupper af levende organismer på jorden. Deres stamtræ kan spores over 250 millioner år tilbage. Deres kropsstørrelse spænder fra 0,8 til 23 mm, dog er der en art, Mydas heros, som er 6 cm og med en spændvidde på op til 10 cm.

Tovingers bagvinger er reduceret til svingkøller, som er små kølleformede balanceorganer. Nogle arter er helt vingeløse. De inddeles i to underordener:
 Myg (Nematocera) med spinkle kroppe
 Fluer (Brachycera) som er kraftigere og har korte, tykke følehorn med højest fem led

Myggene omfatter bl.a. familierne
 Hårmyg (Bibionidae)
 Galmyg (Cecidomyiidae)
 Mitter (Ceratopogonidae)
 Dansemyg (Chironomidae)
 Stikmyg (Culicidae)
 Svampemyg (Mycetophilidae)
 Sommerfuglemyg og sandfluer (Psychodidae)
 Kvægmyg (Simuliidae)
 Stankelben (Tipulidae)

Fluerne omfatter bl.a. familierne
 Kuglefluer (Acroceridae)
 Minérfluer (Agromyzidae)
 Blomsterfluer (Anthomyiidae)
 Rovfluer (Asilidae)
 Humlefluer (Bombyliidae)
 Spyfluer (Calliphoridae)
 Billefluer (Celyphidae)
 Fritfluer (Chloropidae)
 Hvepsefluer (Conopidae)
 Stilkøjefluer (Diopsidae)
 Styltefluer (Dolichopodidae)
 Bananfluer (Drosophilidae)
 Dansefluer (Empididae)
 Hestebremser (Gasterophilidae)
 Tsetsefluer (Glossinidae)
 Lusefluer (Hippoboscidae)
 Egentlige fluer (Muscidae)
 Mydas fluer (Mydidae)
 Flagermusfluer (Nycteribiidae)
 Bremser (Oestridae)
 Pantothalmider (Pantophtalmidae)
 Pukkelfluer (Phoridae)
 Signalfluer (Platystomatidae)
 Rodfluer (Psilidae)
 Kødfluer (Sarcophagidae)
 Gødningfluer (Scathophagidae)
 Svingefluer (Sepsidae)
 Våbenfluer (Stratiomyidae)
 Svirrefluer (Syrphidae)
 Klæger (Tabanidae)
 Snyltefluer (Tachinidae)
 Båndfluer (Tephritidae)

Referencer

Kilder 
 Systema Naturae 2000: Diptera

Eksterne henvisninger 

 Arbeitskreis Diptera
Vægt (måleinstrument)

En vægt er et måleinstrument til at bestemme massen af et legeme ved vejning.

En vægt er i virkeligheden en kraftmåler, men hvis en masse kun bliver påvirket af konstant gravitation (her jordens), kan man tillade sig at lave en fast skala, som viser massen i kg som funktion af den placerede masse.

En aflæst massestørrelse kan omregnes til kraft i newton via Newtons anden lov F=m*a, hvor a er accelerationen der her er g (den nedadrettede tyngdeacceleration), m er massen i kg, F er i newton=N.

Holder man f.eks. 1 kg (f.eks. ca. 1 liter mælk) roligt i hånden, vil hånden grundet mælken, blive tynget af en ekstra kraft på ca. (1 kg)*(9,82 m/s^2) = 9,82 Newton.

Vægte
Anna Kournikova

Anna Sergejevna Kurnikova (  eller Anna Kournikova ; født 7. juni 1981, Moskva, Sovjetunionen) er en russisk tidligere tennisspiller.

Kournikova var suveræn som juniorspiller, men var så succesfuld som seniorspiller, hvor hendes største sejr er Australian Open i 1999 i kvindernes double sammen med Martina Hingis. Som bare 16-årig to år tidligere nåede hun til single-semifinalen i Wimbledon-turneringen.

Kournikova er dog også kendt som fotomodel og var i 1998 blandt magasinet People's 50 smukkeste.

Privat 
Anna Kournikova er kæreste med den spanske popsanger, Enrique Iglesias. Parret fik tvillinger, Nicholas og Lucy, lørdag 16. december 2017 på South Miami Hospital.

Kournikova fik i 2010 amerikansk statsborgerskab.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Tennisspillere fra Rusland
Personer fra Moskva
Himlens ækvator

Himlens ækvator er projektionen af Jordens ækvator ud på himmelkuglen.

Himlens ækvator danner udgangspunkt for ækvatorsystemet til angivelse af stjernekoordinater. Retningen til en stjerne (eller et andet himmellegeme) gives ved deklination og rektascension. Deklinationen er vinkelhøjden over ækvator, svarende til den geografiske bredde. Rektascensionen svarer til geografisk længde og måles ud fra forårspunktet, den ene skæring med ekliptika, langs himlens ækvator.

Nogle gange anvendes timevinkelen i stedet for rektascensionen. Den måles langs himlens ækvator fra dennes skæringspunkt med meridianen, som ligger over horisonten. På grund af Jordens rotation vokser denne vinkel med tiden.

Koordinatsystemer i astronomi
Michael Ende

Michael Ende (født 12. november 1929 i Garmisch-Partenkirchen, død 28. august 1995 i Filderstadt) var en tysk forfatter. Ende var søn af den surrealistiske maler Edgar Ende.

Han er en af de mest elskede og succesrige tyske forfattere i det 20. århundrede. Hans berømmelse skyldes frem for alt successen med børnebøgerne, der giver læserne muligheder for at identificere sig med spændende personer og opleve fremmede verdener, der beskrives med indlevelse og overbevisende detaljerigdom. Filmatiseringerne af hans to mest kendte bøger, Momo og tidstyvene og Den uendelige historie har også bidraget til hans berømmelse.

Han modtog i 1981 Janusz-Korczak-Prisen og i 1982 den internationale Lorenzo il Magnifico-pris.

Hans værker er oversat til henved 40 sprog og er udgivet i mere end 20 millioner eksemplarer.

Værker 
 Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer (1960) – Dansk: Jim Knap og Lukas Lokomotivfører 
 Jim Knopf und die Wilde 13 (1962)
 Momo (1973) – Dansk: Momo og tidstyvene 
 Die unendliche Geschichte (1979) – Dansk: Den uendelige historie 
 Der Spiegel im Spiegel, Ein Labyrinth (1984) – Dansk: Spejlet i spejlet 
 Das Gefängnis der Freiheit (1993) – Dansk: Frihedens fængsel

Historie 
Michael Ende var søn af den surrealistiske maler Edgar Ende (1901–1965) og hans kone Luise Bartholomä (1892–1973). Kort efter hans fødsel flyttede hans forældre fra Garmisch til München, da faderen havde håbet, at der ville give bedre muligheder som maler. Derfor tilbragte Ende de første år af sit liv i det, der nu er Münchener -distrikterne Pasing og Schwabing.

Eksterne henvisninger

Noter 

Romanforfattere fra Tyskland
Børnebogsforfattere fra Tyskland
Fantasyforfattere
Planetarium

Et planetarium er et lokale, hvor man kan vise stjernehimlen og andre forestillinger om astronomi med videre. Der er almindeligvis et halvkugleformet loft, hvor Himmelkuglen vises ved hjælp af en planetarieprojektor i midten af lokalet.

Se også 
 Astrolabium
 Tellurium (mekanisme)
 Hayden Planetarium
 Orion Planetarium
 Planetarium (København)

Eksterne henvisninger 

 Worldwide Planetariums Database (WPD) 
PlanetariumsClub – Online Encyclopedia 
Applet 

Solsystemet
Astronomi
Ovn

En ovn anvendes til opvarmning, madlavning eller fremstilling af håndværksmæssige og industrielle produkter.

Energien kan komme fra kul, koks, brænde, naturgas eller elektricitet.

Ved opvarmning af lejligheder og huse anvendtes tidligere ovne, men på grund af forurening (f.eks. den berømte/berygtede London smog) anvendes nu central- og fjernvarme.

I forbindelse med madlavning er en ovn ganske almindelig fra ca. 1850. Den bruges til at bage, stege og opvarme maden.

Andre ovntyper 
 Bageovn
 Bilæggerovn
 Brændeovn
 El-ovn
 Esse
 Gasovn
 Højovn
 Kakkelovn
 Komfur
 Masseovn – i Finland er masseovnen påbudt pga. af dens mindre forurening og højere effektivitet.
 Mikrobølgeovn
 Smelteovn
 Varmluftovn

Billeder

Se også 

 Glaskeramisk komfur
 Grill
 Induktionskomfur
 Komfur

 
Køkkenovne

cs:Kamna
de:Ofen
Masseovn

En masseovn, (også kaldet "finsk" masseovn) er en brændefyret ovn lavet af sten, som akkumulerer varmen fra forbrændingen i sin store masse (ca. 2.000 - 2.500 kg). 

Den har to forbrændningskamre: Det normale brændekammer og ét lidt længere oppe i røgkanalen, hvor de sidste uforbrændte gasser forbrændes. Dette bevirker, at masseovne er ca. dobbelt så effektive som normale brændeovne i praktisk brug. Den høje effektivitet (ca. 90% udnyttelse af energien) opnås ved at afbrændingen foregår ved meget høje temperaturer (ca. 900 grader), hvorved en række gasser, som ellers forsvinder op i skorstenen, også afbrændes, og samtidigt nedsætter forureningen meget betydeligt. Ved korrekt afbrænding ses der ingen røg fra skorstenen, og der er kun minimal partikelforurening.

Masseovnen er opbygget af en kerne opbygget af ildfaste sten eller forstøbte ildfaste moduler (velegnede til selvbyg), samt en kappe (typisk af mursten).

Under en fyring afbrændes typisk 12 - 15 kg træ i løbet af 1 – 1½ time (alle træsorter kan anvendes). Normalt behøves kun én fyring i døgnet. 

Den udviklede energi fra afbrændingen afgives langsomt og jævnt i form af strålevarme fra den store overflade, hvorved temperaturen i rummet holdes meget konstant (typisk døgnvariation: 2 grader). Strålevarmen opleves meget behagelig, og man undgår konvektion (som ved en brændeovn, en radiator mv.), samt transport af luft og støv rundt i rummet. Masseovnen er derfor meget velegnet for astmatikere. 

Overfladen af kappen bliver normalt ikke over ca. 45 grader, så man kan ikke brænde sig på den.

En masseovn kan med fordel have en indbygget bageovn hvori man kan bage lækre pizzaer og brød samt stege/koge med minimalt energiforbrug.

Masseovnen er en gammel opfindelse som kan spores tilbage til romerske og arabiske konstruktioner. Mark Twain roste (tyske) masseovne.

Kilder/referencer

Se også 
 Opvarmning

 Passivt design

Eksterne henvisninger

Selvbyg 
 Kuznetsov's Stoves: Fundamentals of stove construction
 Welcome to Temp-Cast masonry heaters!  Citat: "...Temp-Cast 2000 Masonry Heater and Fireplace Planning Guide..."
 Masonry Stove Builders

Ovne
Ildsteder
Opvarmning
Energilagring
Murværk
Apollo 16

Apollo 16 var den tiende bemandede mission i Apollo-programmet og den femte månelanding.
Det var den første landing i Månens bjergområder.

Højdepunkter 
En fejl i servicemodulets hovedmotor var på nippet til at medføre en aflysning af månelandingen. Men problemet blev løst, og landingen blev vellykket.

Man havde forventet at lande i et vulkansk område, men det viste sig ikke at være tilfældet. Blandt de indsamlede prøver var den tungeste sten indsamlet af Apollo-månevandrerne. Den vejede 11,34 kg. Under afprøvningen af månebilen blev der sat en hastighedsrekord på 17,7 km/t.

En mikrosatellit på 36,3 kg blev sat i kredsløb om Månen fra servicemodulet. Den blev frigjort den 24. april 1972 kl.21:56:09 UTC og forblev i kredsløb i 34 dage, hvor den gennemførte 425 kredsløb.

På vej tilbage mod Jorden gennemførte Ken Mattingly en rumvandring på 1 time 23 minutter og 42 sekunder for at hente film ind fra servicemodulet.

Missionen i tal 
 Affyring: 16. april 1972 kl.17:54:00 UTCKennedy Space Center, LC 39A
 Månelanding: 21. april 1972 kl.02:23:35 UTC8° 58' 22.84" S – 15° 30' 0.68" Ø, Descartes bjergene
 Månevandringer:
 første: 7 timer 11 minutter 2 sekunder
 anden: 7 timer 23 minutter 9 sekunder
 tredje: 5 timer 40 minutter 3 sekunder
 i alt: 20 timer 14 minutter 14 sekunder
 Tid på Månen: 71 timer 2 minutter 13 sekunder
 Indsamlet månemateriale: 95,71 kg
 Landing: 27. april 1972 kl.19:45:05 UTC0° 43' S – 156° 13' V
 Varighed: 265 timer 51 minutter 5 sekunder
 Antal månekredsløb: 64
 Tid i månekredsløb: 125 timer 49 minutter 32,59 sekunder
 Masse: Kommandomodul 30.395 kg; Månelandingsfartøj 16.445 kg

Besætning 
 John Young, chefpilot
 Ken Mattingly, kommandomodulpilot
 Charles Duke, pilot på månelandingsfartøjet

Kaldenavne 
Kommandomodul: CasperMånelandingsfartøj: Orion

Efterskrift 
Kommandomodulet er udstillet på U.S. Space and Rocket Center, Huntsville, Alabama. Månelandingsfartøjet blev afkastet den 24. april 1972, men man tabte kontrollen med det. Det kredsede om Månen et års tid og styrtede derefter ned på Månen på et ukendt sted.

Eksterne henvisninger 

 NASA Human Spaceflight  
 Apollo Lunar Surface Journal  
 Encyclopedia Astronautica 

Apollo-programmet
Kakkelovn

En kakkelovn er en type brændeovn til rumopvarmning, beklædt med  kakler.

Forhistorie 
Ovnens oprindelse er ikke klarlagt, men er nok en videreudvikling af romerske pottemagerovne. Pottemagerne gjorde den opdagelse, at hvis de indmurede brændte potter med bunden indad i ovnkappen, ville afkølingen af ovnen ske langsommere. Det var en fordel, da produkterne efter brændingen ofte sprang under afkølingen på grund af spændinger. Disse erfaringer var grundlag for udviklingen af kakkelovnen til rumopvarmning. Det var dog næppe i det milde Italien, men snarere under mere barske forhold i Alperne, at ideen opstod.

Kilde 
Gorm Benzon: "Gamle ovne i Danmark", Kbh. 1980

Se også 
Finsk masseovn

Ovne
Apollo 17

Apollo 17 var den ellevte bemandede mission i Apollo-programmet og den sjette – og sidste – månelanding.
For første gang var der en videnskabsmand med, geologen Harrison Schmitt.

Højdepunkter 

Det var den første og eneste natlige affyring af Saturn V-raketten — efter sigende kunne man fra kontrolcenteret i Houston se udstødningsflammen fra raketten med det blotte øje, når den kort efter starten fra John F. Kennedy Space Center i Florida kom op over den østlige horisont set fra Houston.

Landingsområdet var geologisk set meget varieret, og med en uddannet geolog på måneoverfladen var der mulighed for at indsamle mange forskellige prøver. Et af de spændende øjeblikke indtraf på den anden månevandring, hvor man stødte på orange månegrus. På Jorden fremkommer den orange farve sædvanligvis fra rust og er dermed et tegn på vand. Det viste sig dog, at den orange farve i månegruset skyldtes små farvede, vulkanske glasperler.

På den første køretur tabte Gene Cernan en hammer ned på den ene skærm på månebilen. Den manglende skærm medførte, at der blev hvirvlet meget månestøv op, men skaden blev udbedret med en "improviseret" skærm lavet af fire plastlaminerede månekort, samlet med klisterbånd.

På vej tilbage mod Jorden gennemførte Ron Evans en rumvandring på 1 time, 5 minutter og 44 sekunder for at hente film ind fra servicemodulet.

Missionen i tal 
 Affyring: 7. december 1972 kl.05:33:00 UTCKennedy Space Center, LC 39A
 Månelanding: 11. december 1972 kl.19:54:57 UTC20° 11' 26.88" N – 30° 46' 18.05" Ø, Taurus-Littrow
 Månevandringer:
 første: 7 timer 11 minutter 53 sekunder
 anden: 7 timer 36 minutter 56 sekunder
 tredje: 7 timer 15 minutter 8 sekunder
 i alt: 22 timer 3 minutter 57 sekunder
 Tid på Månen: 74 timer 59 minutter 40 sekunder
 Indsamlet månemateriale: 110,52 kg
 Landing: 19. december 1972 kl.19:24:59 UTC17° 53' S – 166° 7' V
 Varighed: 301 timer 51 minutter 59 sekunder
 Antal månekredsløb: 75
 Tid i månekredsløb: 147 timer 43 minutter 37,11 sekunder
 Masse: Kommandomodul 30.369 kg; Månelandingsfartøj 16.456 kg

Besætning 

 Gene Cernan, chefpilot
 Ron Evans, kommandomodulpilot
 Harrison "Jack" Schmitt, pilot på månelandingsfartøjet

Kaldenavne 
Kommandomodul: AmericaMånelandingsfartøj: Challenger

Efterskrift 
Kommandomodulet er udstillet på NASA's Johnson Space Center, i Houston, Texas. Månelandingsfartøjet styrtede ned på Månen den 15. december 1972 kl.06:50:20.8 UTC på 19,96 N, 30,50 Ø ganske tæt på landingsstedet.

Eksterne henvisninger 

 NASA Human Spaceflight  (på engelsk)
 Apollo Lunar Surface Journal  (på engelsk)
 Encyclopedia Astronautica (på engelsk)
 Kort over landingsområdet 

Apollo-programmet
Kakao-slægten

Kakao-slægten (Theobroma) er en planteslægt, der findes over 20 arter af. Den er oprindelig hjemmehørende i Sydamerika, men er senere kommet til Mellemamerika. Kun tre arter bruges til produktion i større stil, nemlig Theobroma criollo, Theobroma forastario og Theobroma trinitario. Aztekerne dyrkede fire forskellige slags kakao, som menes at være Theobroma criollo-varianter.

 Kakao (Theobroma cacao)

 
Planteslægter
Theobromin

Theobromin er et alkaloid, der forekommer naturligt i kakaobønner, hvorfra det kan udvindes af skallerne. Det er en organisk kemisk forbindelse og renfremstillet er det et farveløst, krystallinsk stof. Theobromin har stor kemisk lighed med koffein, der er blot en methylgruppe til forskel.

Virkninger på mennesket er afslapning af glat muskulatur, især bronchierne, en virkning på hjertet, der svarer til koffeins, blot svagere, samt vanddrivende effekt. Theobromin formodes at være den væsentligste grund til, at kakao har en stimulerende virkning på centralnervesystemet med velvære og tankemæssig klarhed. Stærk afhængighed af chokolade skyldes dog formentlig snarest nogle andre stoffer i kakao, som har neurotransmitter-agtig virkning.

Theobromin er giftigt for hunde, katte, heste, papegøjer og man bør derfor afholde sig fra at give hunde og andre dyr chokolade.

Eksterne links og henvisninger 

Organisk kemi
Tilsætningsstoffer
Brosten

En brosten er en rektangulær, tilhugget natursten, der måler ca. 15x16x21 cm og vejer ca. 12 kg. Som regel er materialet granit, men brosten af basalt og gnejs ses også.

Betegnelsen brosten har sin baggrund i, at "broer" af træfjæle (brofjæle) blev lagt som dækker over de mudrede gader og stræder i middelalderbyerne i Nordeuropa for at lade folk færdes tørskoet i de våde gader. I det 16. århundrede blev træbrolægning efterhånden udskiftet med gadedækker af sten, og denne belægning overtog navnet "bro" eller "stenbro" efter den ældre træbrolægning.

Brosten forveksles undertiden med de noget mindre chaussésten, der har ca. samme anvendelse, men måler 8-12 cm (nominelt 10 cm) på alle ledder og vejer 2-2,5 kg.

I de seneste år er brosten og chaussésten kommet i brug igen. De er bestandige, og med det rette håndelag kan de bruges til belægning og trafikbelægninger med stor holdbarhed over for både tryk og vrid. Da de heller ikke ødelægges af vejsalt, foretrækker man ofte dette materiale til finere stabilisering af veje og pladser.

Referencer 

Bygningssten
Vejhistorie
Belægning (trafik)

En belægning i trafikal sammenhæng er et beskyttende lag, som lægges oven på jorden for at trafiksikre den. Laget kan simpelt hen bestå af f.eks. grus, kalk eller muslingeskaller, som forbedrer afdræning og stabilitet i de allerøverste jordlag. Ofte er en belægning dog opbygget i flere lag med et slidstærkt lag af sten, beton eller asfalt øverst.

Vejdirektoratet's vejregler angiver normer for udførelse af veje. Dansk Standard beskriver tekniske krav til materialer og metoder for prøvetagning. Danske Anlægsgartnere's Normer og vejledninger for anlægsgartnere, NOVA, indeholder normer for udførelse af belægninger og brolægning for trafikklasserne T0-T2.

Se også 

 Belægningssten
 Bordursten
 Brolægger
 Brosten
 Chaussésten
 Stabilgrus
 Knoldebrolægning​
 Romerveje
 Makadam

Vejens udstyr
Belægning

Dette ord har flere betydninger:
 Det lag på tændernes overflade, som også kaldes plak.
 Det lag, som skal modstå trafikslid. Se belægning (trafik).
 De forskellige fladebehandlinger, som udføres i moderne teknik. Se belægning (teknisk).
 Mængden af gæster på et hotel eller et sygehus (belægningsgrad).
Knoldebro

Knoldebrolægning, knoldebro eller naturstensbelægning er en belægning med uforarbejdede natursten. Under og mellem naturstenene er typisk sand eller grus.

Naturstenene kan i størrelse være fra en knyttet næve (piksten eller pigsten med en størrelse på ca. 8-16 cm). Mindre natursten end piksten alene vil ikke give en stabil belægning. Større natursten kaldes marksten (fx 15-35 cm) (større natursten kaldes kampesten og anvendes typisk ikke til belægning).

Knoldebro kan anvende piksten og kaldes så for pikstensbelægning eller pigstensbelægning - hvis marksten anvendes kaldes belægningen markstensbelægning.

Stenene er afrundede og gerne lidt ægformede natursten. Den fladeste side lægges opad. Stenene er uforarbejdede og bruges, som de findes i jorden. Belægninger med sten er slidstærke over for tryk, men de holder ikke til det vrid, der f.eks. fremkaldes af drejende lastbiler eller traktorer.

Fordelene ved knoldebro er stor slidstyrke, billige materialer og stor vandledningsevne - medmindre der fx anvendes cement eller mørtel mellem stenene. Herudover kan stenene genbruges. Andre fordele ved knoldebro, i forhold til en jordvej og grusvej, er at den ikke får hjulspor og huller.

Derfor bruges stensbelægning gerne på steder, hvor der kun er let trafik. For gangbesværede (om det nu skyldes alder, sygdom eller fodtøjet!) er stensbelægninger dog ikke ideelle. Hvis man vil tage hensyn til den gruppe trafikanter, må der nedlægges plane gangflader i form af fliser, trædesten eller bordursten i belægningen.

Knoldebro anvendes i dag på gårdspladser og haver.

Referencer 

Bygningssten
Haworth-projektion

En Haworth-projektion er en meget brugt måde at vise de ringformede strukturer hos monosacchariderne og deres derivater i et forenklet, tredimensionelt perspektiv.

Projektionsmåden er opkaldt efter dens opfinder, den engelske kemiker, Sir Walter Norman Haworth.

Der er følgende kendetegn ved en Haworth-projektion:

Kulstofatomerne danner den underforståede struktur, som ikke benævnes. I det viste eksempel er atomerne med numrene 1 til 6 alle sammen kulstofatomer.
Brintatomer, som er bundet direkte til kulstofatomer, vises heller ikke.
En fed linje viser atomer, som er tæt på betragteren. I eksemplet er atomerne 2 og 3 (med deres tilhørende OH-grupper) tættest på betragteren, mens 1 og 4 er længere inde i billedets dybde og 5, 6 osv. er længst borte.

Stereokemi
Walter Norman Haworth

Walter Norman Haworth (født 19. marts 1883, død 19. marts 1950) var en engelsk forsker, som blev professor organisk kemi først i Durham og senere i Birmingham.

Han opdagede, at en række kulhydrater og deriblandt glucose er bygget over en ringformet struktur af forbundne kulstofatomer. I forbindelse med sit arbejde opfandt han Haworth-projektionen, der viser strukturen i dens rumlige form.

Han fandt en forbindelse, som han kaldte ascorbinsyre (fordi den modvirker scorbutus, = skørbug) eller C-vitamin. Dette stof lykkedes det ham og Sir Edmund Hirst at fremstille kunstigt i 1934. 

Han modtog sammen med Paul Karrer Nobelprisen i kemi i 1937 for arbejdet med C-vitamin og kulhydrater.

Personer fra England
Nobelprismodtagere i kemi
Kemikere fra Storbritannien
Nobelprismodtagere fra Storbritannien
Modtagere af Royal Medal
Naturaliseret

En indført eller nyindvandret art er naturaliseret, når den har etableret levedygtige populationer i én eller flere nicher i det nye område. Det springende punkt er ofte, om arten kan danne frugtbart afkom. Hvis det lykkes, er der dannet en pionerpopulation, som en overgang har en meget begrænset variation i genpuljen. På den ene side betyder denne "flaskehals"-periode, at arten er meget sårbar i det nye område, men på den anden side giver det mulighed for, at der kan opstå en ny art inden for ret kort tid.

Naturaliserede arter viser ofte en øget vitalitet, som gør dem konkurrencedygtige, så de kan fortrænge de lokale arter fra deres nicher.

Eksempler på naturaliserede arter:
Hiv (naturaliseret hos mennesker efter overførelse fra menneskeaber)
Fasan (naturaliseret efter udsætning i Middelalderen, fortrænger agerhøne)
Brun rotte (naturaliseret efter skibstransport fra Indien, fortrænger sort rotte)
Canadisk Bakkestjerne (naturaliseret efter brug af kemiske bekæmpelsesmidler, fortrænger hjemmehørende ruderatplanter)
Glansbladet Hæg (naturaliseret efter anvendelse i læhegn, fortrænger hjemmehørende pionerplanter)
Kinesisk uldhåndskrabbe (optrådte første gang i Danmark i 1927, stammer fra Østasien, er antagelig kommet med skibes ballastvand)

Se også 
 Allokton

Økologi
Dar al-Harb

Det arabiske begreb Dar al-Harb (دار الحرب), betyder ordret oversat "Krigens hus" og betegner i traditionel islamisk ret de områder, som ikke er underlagt en islamisk administration. Udtrykket blev anvendt som modpol til dar al-Islam ("Islams hus"), som betegnede områder, hvor muslimer havde frihed til at udøve deres religion, hvilket ofte indebar udøvelsen af islamisk lovgivning. Under den islamiske ekspansion iværksat af de retledte kaliffer og det efterfølgende Umayyade-dynasti i 600- og 700-tallet blev det opfattet som en pligt at udvide dar al-Islam via jihad. Også senere i middelalderen blev der foretaget militære angreb fra dar al-Islam ind i dar al-Harb, således mod det byzantinske rige og senere fra osmannerriget mod det centrale og østlige Europa.

Som andre klassiske islamiske juridiske begreber er dar al-Harb blevet påvirket af den historiske udvikling, og med opdelingen af den muslimske verden i moderne nationalstater spiller begrebet ikke nogen vigtig rolle i dag.

Udover dar al-Harb og dar al-Islam har nogle retninger indenfor islamisk jura historisk anerkendt en tredje afgrænsning, dār al-Ṣulḥ, om områder, som ikke er under muslimsk styre, men betaler tribut til en muslimsk hersker. De to kendte historiske eksempler herpå, hvorfra anvendelsen af begrebet stammer, var byen Najran i Yemen, som Muhammed indgik en aftale med, og Nubien.

Referencer 

Islam
Arabiske ord
Legeme

Legeme er et flertydigt begreb:
 Legeme (individ) – er et individs materielle fremtoning.
 Legeme (fysik) – er i fysik det, der har masse og fylder rum.
 Legeme (geometri) – er i geometri det indre, der er begrænset af en lukket flade.
 Legeme (algebra) – er i algebra en kommutativ ring hvor ethvert element bortset fra 0 har et inverst element med hensyn til multiplikation.
Legeme (geometri)

Et legeme er i geometrien den punktmængde, der afgrænses af en lukket flade. Kan også løst beskrives som en "udfyldt" rumlig figur. For eksempel kan en cylinder eller et polyeder betegnes som et legeme.

Begrebet har stor betydning i klassisk fysik. Se legeme (fysik).

Geometriske former
Legeme (algebra)

Et legeme er i abstrakt algebra en kommutativ ring hvor alle elementer undtagen 0 har en multiplikativ invers. Det kan også beskrives gennem 6 bestemte aksiomer.

Ud fra disse 6 aksiomer kan man udlede alle de normale regneregler, såsom at man dividerer med en brøk ved at gange med den omvendte eller (x + y)² = x² + 2xy + y²

I et legeme er der kun fastsat 2 regneoperatorer, som kaldes addition og multiplikation. Alle andre kan defineres ud fra disse.

Alle legemer er ringe, men ikke alle ringe er legemer. Forskellen på ringe og legemer er, at man kan dividere i et legeme, mens dette ikke nødvendigvis er tilfældet i en ring. Desuden skal multiplikation være kommutativt i legemer.

Eksempler på legemer er de rationale tal, de reelle tal og de komplekse tal. Heltallene er ikke et legeme, men kun en ring.

Aksiomerne 
Vi antager at vi har et legeme M.
M skal så opfylde følgende aksiomer:

Aksiom 1: Stabilitet 
M er stabil overfor addition og multiplikation.

Dette vil sige, at for to vilkårlige elementer i M er "summen" og "produktet" heraf også i M:

∀x,y ∈ M: x + y ∈ M

∀x,y ∈ M: x · y ∈ M

Aksiom 2: Kommutativitet 
Addition og multiplikation er kommutative operatorer.

Dette vil sige, at faktorernes eller leddenes rækkefølge er ligegyldig.

∀x,y ∈ M: x + y = y + x

∀x,y ∈ M: x · y = y · x

Aksiom 3: Associativitet 
Addition og multiplikation er associative operatorer.

Dette vil sige, at man kan definere en hvilken som helst sammenhæng mellem 3 eller flere tal bundet sammen af enten plus eller gange, uden at dette vil ændre resultatet.

∀x,y,z ∈ M: (x + y) + z = x + (y + z)

∀x,y,z ∈ M: (x · y) · z = x · (y · z)

Aksiom 4: Distributivitet 
Multiplikation er distributiv i forhold til addition.

Dette vil sige, at man kan "gange ind i parenteser" og vice versa.

∀x,y,z ∈ M: x · (y + z) = (x · y) + (x · z)

Aksiom 5: Nulelement og ételement 
M indeholder et nulelement n, som er neutralt overfor addition, og et ételement e, som er neutralt overfor multiplikation. Disse skal være forskellige.

Vi siger dog ikke, at der kun må være et af hvert. Dette er implicit i aksiomet. Dette vil vi bevise senere.

∃n∈M: (∀x ∈ M: x + n = x)

∃e∈M: (∀x ∈ M: x · e = x)

, e ≠ n

Aksiom 6: Modsatte og reciprokke tal 
Ethvert element i M har et modsat element i M, og ethvert element i M, som ikke er et nulelement, har et reciprokt element i M.

∀x ∈ M ∃y ∈ M: x + y = n

∀x ∈ M \ {n} ∃y ∈ M: x · y = e

Udledninger 
Man kan blandt andet, som tidligere nævnt, udlede at der kun kan eksistere ét nulelement og ét ételement.

Lad n1 være det ene nulelement, og n2 være det andet. Vi kan så se, at disse to må være ens:

n1 =
n1 + n2 =
n2 + n1 =
n2

Dette gøres ved at bruge reglen om, at n er neutral overfor addition. Linje 3 gør brug af reglen om kommutativitet.
Noget lignende kan gøres med ételementet.

Endvidere kan bl.a. bevise at (x + y)² = x² + 2xy + y² ved at sige

(x + y)² =
(x + y) · (x + y) =
(x · (x + y)) + (y · (x + y)) =
(x · x) + (x · y) + (y · x) + (y · y) =
xx + xy + yx + yy =
x² + xy + xy + y² =
x² + 2xy + y²

Abstrakt algebra
Legeme (fysik)

Et legeme er i fysik det, der har masse og som fylder rum. Legemer består af stof.

I teoretisk fysik anvendes tre betragtningsmåder, der gradvis bliver mere raffinerede:
 punktlegeme: Ingen (eller uendelig lille) rumlig udstrækning med en veldefineret masse. Det kaldes ofte for tyngdepunktet og er ofte en god model for et udstrakt legeme.
 samling af punktlegemer: et udstrakt legeme dannes af et antal (ofte stive) forbindelser mellem punktlegemer
 kontinuert fordeling: overgang fra sum af punktlegemer til et rumintegral over tætheden.

Indenfor den klassiske mekanik kan legemer foretage translations- og rotationsbevægelser.

Se også
 Partikel (fysik)

Fysik
Klassisk mekanik
Ontologi
Sahelanthropus

Sahelanthropus tchadensis er en uddød hominid art, der er dateret til omkring 7 millioner år siden, muligvis meget tæt på tidspunktet for chimpanse-menneskelige adskilligelse.

Den gængse opfattelse af at Rift Valley har en central placering i udskillelsen af abearter i trælevende og opretgående er der imidlertid ikke rokket endeligt ved.
Sammenligninger af tandsæt har dog vist at fortrinsvis trælevende har kunnet have samme fouragering som fortrinsvis opretgående. Skellet i udskilningen bliver med dette om muligt endnu mere gådefuldt.

Det delvis komplette kranium der blev fundet i Chad i 2003 tolkes som at der er tale om et individ omkring på størrelse med de nulevende chimpanser idet kraniet er af samme størrelse.

Tandsættet er finere end hos de andre fund af hominider.
Men som hos de nulevende dværgchimpanser, bonoboerne, har det vist sig ikke at være udtømmende bevis for deres valg af føde.
De nulevende bonoboer er iagttaget, optaget af jagt på andre dyr som føde, samt optrædende som ådselædere.

Gåden dette stiller os overfor er måske, om ikke uløselig, så nok endnu snævrere forbundet med tolkninger af geologiske og klimatiske ændringer hvis vi stadig skal mene at de opretgående aber overlevede i bestemte områder, fordi de bedre var egnet til at spejde ud over omgivelserne og opdage jægere af dem som byttedyr.

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside franske ekspeditioner vedrørende Sahelanthropus tchadensis 

Hominina
Neogen
Uddøde dyr
Hypokondri

Hypokondri, sygdomsangst eller helbredsangst er en angstlidelse med overopmærksomhed på unormale fornemmelser i kroppen. Patienten tolker dem som tegn på en alvorlig sygdom. .
En person der lider af sygdommen kaldes en hypokonder, hvilket ofte fejlagtigt opfattes som en med indbildt sygdom. (Molière: Den indbildt syge).

Noter

Se også 
 Münchhausen-syndromet

Eksterne Links 
 Slip angsten: Sygdomsangst.

Psykiske sygdomme
Fødselsdag

En fødselsdag er den dag i året, hvor en person er født, hvilket ikke må forveksles med en persons fødselsdato, der er den dato personen fødtes (angivet ved dag, måned og år). Før 1814 var det ikke dagen for fødslen, der blev opført i kirkebøgerne – det var kun dåbsdagen.

I mange kulturer er der tradition for at festligholde fødselsdagen hvert år med særlig fokus på 'runde' fødselsdage. Der er tale om rund fødselsdag, når alderen er delelig med tallet ti. Runde fødselsdage fejres ofte med en større fest. Ved 100-års fødselsdage er der tradition for et festtelegram fra HM Dronningen. 'Halvrunde' fødselsdage er øvrige tal delelige med 5.

Skudår 
I skudår er det den 24. februar, som er skuddag, hvilket betyder, at den 24. skydes ind. Så har man fødselsdag den 29. februar i skudår, vil man altid have fødselsdag den 28. februar, er man født den 28., bliver det til den 27. osv., men det praktiseres ikke normalt. Har man fødselsdag på selve skuddagen (den 24.), vil man reelt kun hvert 4. år kunne fejre sin fødselsdag på den rigtige dato. I praksis holder de fleste dog deres fødselsdag på det dato-tal, som man er født på – så er man født den 25. i et skudår, fejres det også den 25. alle andre år.

Oprindelse 
I Biblen og et apokryfisk skrift er der beskrivelser af fødselsdagsfester for fremtrædende personer.
I Første Mosebog hører man om et gilde i forbindelse med faraos fødselsdag
og Det nye Testamente har to evangelier der beskriver historien om Salomes dans ved kong Herodes fødselsdagsfejring.
Den apokryfe Anden Makkabæerbog nævner at "Jøderne blev hver måned på kongens fødselsdag med hård tvang drevet til at deltage i hedenske offermåltider".

Traditionen med at fejre fødselsdag er opstået efter reformationen i 1536, hvor Martin Luther brød med katolicismen, og dermed fejring af navnedag der ofte var forbundet med en katolsk helgen, som dagen havde navn efter. Fødselsdagstraditionen blev af kongefamilien bragt til Danmark i 1600-tallet og spredtes sig til adelen. I begyndelsen af 1800-tallet blev den almindelig blandt borgerne som en anledning til at samle familien.

Traditioner ved fødselsdage 
I mange lande forbindes fødselsdage med gavegivning. I den danske kultur fejres fødselsdage ofte med festmåltid, fødselsdagssang, fødselsdagslys og -flag. Andre kulturer fokuserer ikke så meget på fødselsdagene. I katolske kredse er det mere navnedagen, der fejres, mens andre – f.eks. Jehovas Vidner – slet ikke fejrer fødselsdagen.

Se også 
 Jubilæum
 Mærkedag
 Jul
 Dåb
 Fødsel
 Konfirmation
 Bryllup
 Navnedag

Referencer

Ekstern henvisning 

 Fester og fællesskaber  Artikel om fester og fødselsdage på Dansk Folkemindesamlings site www.dagligliv.dk
 Hvorfor fejrer vi fødselsdag?  Artikel i Videnskab.dk (9/1, 2014)

Traditioner
Opfindelse

En opfindelse er et nyt stykke udstyr eller en ny teknik eller en ny metode til at udføre noget med. Landbruget, ilden og hjulet nævnes ofte som nogle af menneskehedens store opfindelser.

Forfatteren John Brockman bad omkring 1999 en række folk med forbindelse til videnskab hver angive den største opfindelse gennem de sidste 2000 år sammen med deres begrundelse. Svarene samlede han i en bog. Trykpressen var en opfindelse, der ofte blev nævnt (Philip Campbell, Garniss Curtiss, Jared Diamond, Brian C. Goodwin, Hendrik Hertzberg, Leon Lederman og Randolph Nesse). Flere angav det indisk-arabiske talsystem (Keith Devlin, hjerneforskeren V.S. Ramachandran og matematikeren John D. Barrow).
psykologen Susan og Colin Blakemore samt antropologen Maria Lepowsky nævnte p-pillen. Måske overraskende valgte fysikeren Freeman Dyson høet som den vigtigste opfindelse, og argumenterede med at uden heste, ville man ikke kunne opbygge en bycivilisation. Hestene kunne ikke græsse om vinteren i kolde egne, og høet fandtes ikke i de gamle grækeres og romeres civilisation, der derfor ikke kunne rykke nordpå. Den eneste dansker, der blev bedt om at give et svar var Tor Nørretranders, der nævnte spejlet, fordi det muliggjorde "den moderne selvbevidsthed".
Han angav også,at selve forestillingen om "opfindelse" er lig den systematiske jagt på fornyelse.

Se også 
 Tidslinje for tekniske opfindelser
 Opfinder
 Patent
 Teknologi

Referencer 

 
Immaterialret
Julebryg

En julebryg er en særlig øl, som bryggerierne sender i handelen i tiden op til jul.

Som regel har en julebryg højere alkoholprocent end almindelige pilsnere, men enkelte bryggerier har også juleøl med pilsnerstyrke.

En julebryg skal ikke forveksles med en nisseøl, der som regel er en mørk hvidtøl med den tilhørende søde smag og lavere alkoholprocent.

Julebryggen var allerede i gamle dage en stærk lagret øl. Normalt drak man til hverdag tynd øl, men til jul serverede man en stærk, vellagret øl, så stemningen hurtigt kunne gå højt. Juleøllen var velegnet til at matche den fede mad, der blev serveret ved juletid. En sødlig variant heraf blev nydt til risengrød. 

Den første kommercielle julebryg i Danmark som blev lavet i 1892 af De forenede Bryggerier var en såkaldt salvatorøl. Den blev kun lavet et år og blev ikke fulgt op af andre bryggerier.

Den første egentlige periode med julebryg i Danmark startede i 1905 med en münchener-øl fra Bryggeriet Odense. Nogle få andre bryggerier begyndte også at lave særlige julebryg, men det sluttede i 1916 på grund af restriktioner indført under første verdenskrig på at brygge stærkt øl. Den anden periode med julebryg i Danmark blev startet af Tønder Aktie-Bryggeri i 1929. Det blev fulgt op gennem 1930'erne af flere andre bryggerier, men igen stoppet på grund af restriktioner på stærkt øl, denne gang på grund af anden verdenskrig. Traditionen blev genoptaget i 1953 med Carlsmindes julebryg fra Bryggeriet Carlsminde i Nyborg og har holdt sig siden.

De første egentlige danske julebryg, der blev udsendt i større omfang, var Blålys fra Albani i Odense i 1960 og (hvid) X-mas fra Thor, der kom på markedet i 1968. X-mas'en var dog i begyndelsen hovedsageligt et lokalt fænomen i Randers og omegn, hvor frigivelsen af årets bryg blev gjort til en begivenhed under betegnelsen X-dag i løbet af 1970'erne, og julebryggen blev bragt ud med hestevogn, længe efter at man ellers var gået over til biler.

I 1980 satte bryggeriet Tuborg fokus på julebryggen ved at lancere udtrykket snebajer som en hilsen på etiketterne på Grøn Tuborg. Året efter blev en snebajer til Tuborg Julebryg og var i 2006 Danmarks mest solgte julebryg. Det tegnede univers var opfundet af Peter Wibroe, og reklamefilmen, som blev lanceret på daværende tidspunkt, vises stadigvæk uden ændringer i landets biografer og på tv. I 1990 introducerede bryggeriet den årlige J-dag, hvor man fejrer frigivelsen af årets julebryg.

Se også 
 Juleøl 
 Påskebryg
 Øl

Referencer

Eksterne henvisninger 
 historie-online.dk: Julemad og juleøl i bondesamfundet
 Alt om Julen

Øltyper
Bryg
Akne

Akne (bumser) er en hudsygdom, der ofte rammer teenagere. En bakterie ved navn Propionibacterium acnes er involveret i sygdommens opståen. Denne bakteries genom blev sekvenseret i 2004. Hudsygdommen er ikke farlig rent fysisk, men psykisk kan den have store konsekvenser for den ramtes selvværd og sociale liv. Akne forekommer når talgkirtlerne bliver fyldt med overskydende fedt, snavs og bakterier. Derved bliver talgkirtlen inficeret og der fremkommer en bums.

Hvorfor får man akne? 
Akne fremkommer typisk for første gang i puberteten. I puberteten øges kroppens produktion af kønshormonet androgen. Kønshormonet stimulerer talgkirtlerne til en større produktion af hudfedt.

Behandling 
I mange tilfælde svinder sygdommen af sig selv, dog anvendes midlet benzoylperoxid, der kan købes i håndkøb, ofte til behandling af akne. I sværere og langvarige tilfælde kan behandling forsøges med antibiotika, for eksempel erythromycin og tetracyklin, eller andre midler, for eksempel isotretinoin.

Eksterne henvisninger 
 Generel information om akne på netdoktor.dk. 
 

Bakteriesygdomme
Hudsygdomme
Pilsner

Pilsner er en øltype af lagerøl brygget på undergær.

Verdens første undergærede pilsner blev lanceret i 1842 af Měšťanský Pivovar i Plzeň (Pilsen) i Bøhmen. Øl brygget på samme gærstamme markedsføres nu som Pilsner Urquell (Plzeňský Prazdroj). Med industrialiseringen var det blevet muligt at udvikle den avancerede undergæringsteknik, hvor man før i tiden havde været nødt til udelukkende at bruge overgæring til ølbrygning . Brygningsteknikken blev hurtigt udbredt til resten af Tjekkiet og til resten af verden. I Tjekkiet benyttes udtrykket "pilsner" (plzeňský) kun om øl fra Plzeň, men der er mange andre tjekkiske bryggerier, der laver samme type øl.

Den første danske pilsner blev lavet af Tuborg i 1881 af Hans Bekkevold fra Vejle. Ordet blev snart udbredt, da konkurrerende bryggerier lancerede deres pilsnere i kølvandet på Tuborgs.

Forarbejdet til den lagrede undergærede øl kom dog først og fremmest fra bryggerne Carl Jacobsen og Carl Wiibroes arbejde med de nye metoder til at dyrke gærstammer og investere i udvidede tekniske anlæg. En af gærstammerne kom fra Plzeň i Bøhmen, og derfor kaldtes øltypen for pilsnersk øl eller blot pilsner. Bryggerne havde i forlængelse af Jacobsens far J.C. Jacobsens pionérarbejde i faget mest arbejdet med at fremstille bajersk lagerøl, bayersk øl, og herfra kommer ordet bajer.

Henvisninger 

Øltyper
Bajer

Bajer har flere betydninger:

Bayersk øl – øl fra Bayern (Bajeren i ældre tider)
Øl – slang for øl
Påskebryg

Påskebryg er en stærk lagerøl, som bryggerierne sender i handelen op til påske. De er kendetegnet ved som regel at have et højere indhold af alkohol end de traditionelle pilsnere. P-dag markerer dagen, hvor påskebryggen sættes til salg i detailhandelen.

Den første danske påskebryg var muligvis Salvator, som blev brygget på bryggeriet Thor i Randers i 1890-98. Carlsbergs første påskebryg kom som fadøl i 1905, mens Tuborg fulgte trop året efter. I 1913 kom Carlsbergs påskebryg på flaske.

Se også 
 Julebryg

Reference 

Øltyper
Bryg
Vostok 1

Vostok 1 var den første bemandede flyvning i Vostok-programmet og dermed den første rumflyvning. Kosmonauten om bord, Jurij Gagarin, blev det første menneske der kom i kredsløb om Jorden.

Højdepunkter 
Gagarin rejste en gang rundt om Jorden på 108 minutter.

Selve flyvningen blev gennemført under automatisk kontrol, da man var usikker på menneskets evne til at fungere i vægtløs tilstand.

Gagarin blev skudt ud fra rumkapslen i 7 km højde og landede i faldskærm, da kapslens landing var for voldsom for et menneske. Dette blev hemmeligholdt i en årrække, mens den officielle "historie" var at Gagarin sad inde i Vostok da den landede – Sovjetterne var bange for at flyvningen ikke ville blive "godtaget" som en "komplet", bemandet flyvning.

Besætning 
 Jurij Gagarin

Reservepilot

 German Titov

Kaldenavn 
Кедр (Kedr – Sibirsk fyr)

Tid og sted 
 Affyring: 12. april 1961 kl.06:07 UTC, Bajkonur-kosmodromen LC1, 45° 55' 00" N – 63° 20' 00" Ø
 Landing: 12. april 1961 kl.07:55 UTC, 51° N, 46° Ø
 Varighed: 1 time 48 minutter
 Antal kredsløb: 1

Nøgletal 
 Masse: 4.725 kg
 Perigæum: 169 km
 Apogæum: 315 km
 Banehældning: 64,95°

Efterskrift 
Vostok-kapslen er udstillet på RKK Energia Museet i Kaluga.

Vostok-programmet
Velduftende snebolle

 
Velduftende Snebolle (Viburnum x carlcephalum) er en mindre, vintergrøn til løvfældende busk med en opret vækstform. Duften er overvældende sød og krydret.

Beskrivelse 
Barken er først lyst chokoladebrun med stive, beigefarvede hår. Senere bliver den gråbrun, men stadig håret, og til sidst er den grå med lyse korkporer. Knopperne er modsatte og lyse med rustrøde hår. De endestillede stande af blomsterknopper ses fra efteråret. 

Bladene er bredt ægformede, uregelmæssigt takkede langs randen og lidt ru på grund af stiv hårklædning. Oversiden er matgrøn, mens undersiden en noget lysere. Om efteråret farves bladene gule til orange. Blomsterne springer ud i begyndelsen af juni. Hver enkelt blomst er rød som knop, men bliver senere flødehvid. Blomsterne er samlet i næsten kuglerunde halvskærme. Duften er overvældende sød og krydret. Frugter ses sjældent, og i hvert fald rummer de sorte bær ikke spiredygtige frø.

Denne krydsning forhandles næsten altid som podet på en grundstamme af Kvalkved. Rodnettet er altså det samme som denne arts rodnet.
 
Højde x bredde og årlig tilvækst: 2,5 × 2,5 m (30 × 30 cm/år).

Hjemsted 
Den ene af forældrearterne, Viburnum carlesii, hører hjemme i Koreas bjergskove, og den anden, Viburnum macrocephalum, i tilsvarende plantesamfund i Kina. I begge tilfælde trives de bedst i tørre krat og skovbryn på lysåbne bjergskråninger.

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Haveplanter
Buske
Hvide blomster
Kvalkved
Freden i Lübeck

Freden i Lübeck 22. maj 1629 (d. 12. maj ifølge den julianske kalender) afsluttede Kejserkrigen, eller den danske deltagelse i Trediveårskrigen. Under forhandlingerne havde Wallenstein på vegne af den tyske kejser krævet afståelse af hertugdømmerne, overdragelse af Jylland til kurfyrsten af Sachsen som pant for kejserlig gæld til ham, opgivelse af Frederiks nordtyske stifter, en stor krigsskadeserstatning til kejseren samt afspærring af Øresund for kejserens fjender. Men på baggrund af kongemødet i Ulvsbäck og Nederlandenes mellemkomst accepterede de kejserlige (katolske) magter at tilbagegive det erobrede Jylland til Danmark mod en betaling på 2 millioner rigsdaler og afståelse af Holsten i 10 år.

Trods et rimeligt resultat af fredsforhandlingerne havde Christian 4.s nederlag i krigen været totalt, og Danmark mistede med denne fredsaftale positionen som Nordens førende stormagt til Sverige.

Eksterne henvisninger 

Danske fredsaftaler
Lübecks historie
Begivenheder i 1629
Trediveårskrigen
Danmark i 1600-tallet
Florence Nightingale

Florence Nightingale (født 12. maj 1820, død 13. august 1910) var en engelsk sygeplejereformator. Hun kendes især for sit arbejde under Krimkrigen; hun huskes for om natten at gå gennem sygestuerne med en lampe i hånden og tilse de sårede, ofte med et trøstende ord på læben. Det var dog mest i sin egenskab af statistiker og gennem nøje registreringer af udkommet af den givne behandling til patienterne i hendes varetægt, at hun bevirkede markante ændringer i sygeplejen, hvad senere førte til den første formaliserede sygeplejeuddannelse.

Opvækst 
Florence Nightingale voksede op sammen med den et år ældre søster Panthenope i en yderst velstående familie. Hendes mor Frances Smith og faderen William Edward Shore var englændere, med bopæl i Italien, hvorfor Florence er opkaldt efter sin fødeby, Firenze, der på engelsk bliver til Florence. De forlod senere Italien til fordel for Embley Park, i England, hvor herskabsvillaen Lea Hurst blev familiens bopæl. Forældrene havde store forventninger til den unge Florence, der var en attraktiv ung dame. Hendes fremtid var forudbestemt: et liv som frue i overklassemiljøet, gift med en mand af samme stand. Men Florence Nightingale, der var ivrig efter at lære, havde andre planer. Hun ønskede ikke et liv som overklassefrue, der i hendes øjne virkede meningsløst; hun ville slet ikke giftes.

Karriere 

Florence Nightingale havde en stor tro på Gud, og denne tro blev grobund for hendes fremtidsdrømme. Hun ønskede at være god mod andre og hjælpe mennesker, og langsom gik det op for hende, at jobbet som sygeplejerske var hendes kald. Denne idé var dog stik imod søsteren og moderens ønske.

Det er den romantiske myte om Florence Nigthingale. Virkeligheden kan at være en lidt anden. Flere historikere giver et andet billede af Nightingale. Hun havde store forventninger til sine ansatte og ikke mindst sig selv, og hun var ikke altid den ømme og milde kvinde, men hun var både en bestemt og autoritær administrator og organisator. Især huskes hun for sit arbejde med at dokumentere og føre statistik samt for flere hygiejniske tiltag, herunder ordentlige bade- og toiletforhold, samt noget så enkelt som udluftning af sygestuerne; alene dette tiltag gjorde, at hun kunne dokumentere en markant forbedring af soldaternes overlevelsesmuligheder. 

Nightingale anses for at være grundlæggeren af den moderne sygepleje. Den 9. juli 1860 åbnede hun Nightingale Training School ved det daværende St. Thomas. Hospital; skolen eksisterer i dag ved King's College London som Florence Nightingale Faculty of Nursing, Midwifery & Palliative Care. Hun havde i 1859 udgivet sin bog Notes on Nursing, der skulle danne basis for den uddannelse til sygeplejerske, hun oprettede på sin skole; bogen anvendes endnu i dag i sygeplejeuddannelsen, også i Danmark.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Personer fra England
Sygeplejersker
Krimkrigen
Rem (enhed)

Rem er en forældet måleenhed for ioniserende strålingsdosis.  Den tilsvarende SI-enhed er sievert, og der gælder
 1 rem = 10 millisievert

REM er en forkortelse for Röntgen Equivalent Man og er defineret som produktet af den absorberede dosis målt i røntgen og strålingens biologiske 
effektivitet.

Enheder for radioaktiv dosis