Elena Ceaușescu

Elena Ceaușescu (numele la naștere Lenuța Petrescu; ) a fost o politiciană comunistă română, soția președintelui Republicii Socialiste România, Nicolae Ceaușescu. A deținut funcțiile de membră a Biroului Permanent al Comitetului Politic Executiv al Comitetului Central al PCR și prim-viceprim-ministru al Consiliului de Miniștri, având un rol politic tot mai important în Epoca Nicolae Ceaușescu, odată cu trecerea timpului, începând cu anul 1972, după Tezele din iulie 1971.

În calitate de soție, a devenit subiect al cultului personalității lui Nicolae Ceaușescu. A fost înfățișată drept o importantă cercetătoare chimistă, deși în realitate publicațiile apărute sub numele ei nu îi aparțineau. Printre numeroasele onoruri conferite, a fost și acela de membru titular al Academiei Române. Elena Ceaușescu a fost prezentă la mitingul din 21 decembrie 1989, însoțindu-l pe Nicolae Ceaușescu în fuga spre Târgoviște. Arestați și predați noilor autorități, cei doi au fost judecați sumar și executați prin împușcare.

Biografie 
Născută într-o familie săracă, după absolvirea celor patru clase primare, se mută cu fratele său în București. În 1939 intră în rândurile Partidului Comunist din România, unde-l va întâlni pe Nicolae Ceaușescu. Cei doi se căsătoresc în 1947.

Până la alegerea lui Nicolae Ceaușescu în funcția de secretar general al PCR, Elena Ceaușescu a ocupat posturi puțin importante, cum ar fi cel de secretară în Ministerul Afacerilor Externe. Odată cu ascensiunea soțului său, ea a început să preia funcții importante în aparatul de stat și în conducerea Partidului Comunist. Până în anul 1969 nu cumulează nicio funcție politică, fiind directoare la ICECHIM (Institutul de Cercetare Chimică). În 1972 a devenit membru al Comitetului Central al PCR. Din anul 1979 numele Elenei Ceaușescu este asociat "Cabinetului nr. 2", devenind astfel a doua persoană în stat din punct de vedere al importanței politice.

În 1980 Elena Ceaușescu a fost aleasă deputat în Marea Adunare Națională  și a deținut funcția de prim-viceprim-ministru al Consiliului de Miniștri. Deține această funcție până în decembrie 1989, făcând parte din guvernele Verdeț 2 (29 martie 1980 - 20 mai 1982), Dăscălescu 1 (21 mai 1982 - 28 martie 1985) și Dăscălescu 2 (29 martie 1985 - 22 decembrie 1989).

În anii '80 ea l-a ajutat pe poetul Nichita Stănescu în tratarea afecțiunilor ficatului facilitându-i un tratament special la Mangalia Nord.

A ordonat în 1987 demolarea bisericii "Sfânta Vineri" din București.

În timpul revoluției române din 1989, a fost arestată, a fost condamnată la moarte și executată, împreună cu soțul ei, Nicolae Ceaușescu. Cei doi au fost executați prin sentința Tribunalului Militar Excepțional înființat printr-un decret al CFSN pe 24 decembrie 1989.. Înaintea execuției, fiind pusă în față cu executarea separată a fiecăruia și referindu-se la soțul ei, a afirmat: "Împreună am luptat, împreună murim!" (imagini difuzate de documentarul cultural "Doctor horroris causa").

Titluri 
În perioada 1968-1989, Elena Ceaușescu a primit o serie mare de distincții din partea a zeci de state.

De asemenea, între 1962-1983, i-au fost acordate zeci de titluri și premii din partea unor instituții științifice importante ale lumii.

Controverse 

Elena Ceaușescu a devenit doctor în chimie cu teza de doctorat „Polimerizarea stereospecifică a izoprenului”, redactată de alți savanți și susținută în condiții dubioase în decembrie 1967, deși 

Formula dr.h.c.mult. indică faptul că respectivei persoane i-a fost conferit titlul de doctor honoris causa de mai multe ori (de către mai multe universități). Titlul dr.h.c. se acordă în special persoanelor care s-au distins în anumite domenii profesionale, sociale sau politice.

Dr.h.c.mult. Elena Ceaușescu avea tot dreptul să poarte acest titlu, deoarece primise mai multe doctorate honoris causa de la diverse universități din lume. Chiar dacă ar fi fost dobândite în mod nemerituos (faptul că era soția președintelui României nu era o înșelătorie, chiar dacă teza ei de doctor în chimie fusese scrisă de dr. Osiaș, Bordeianu, Bittman și Cornilescu), unele dintre ele nu pot fi retrase, deoarece regulamentele unor universități nu permit retragerea unui astfel de titlu, de exemplu în cazul soțului ei.

Notă: a nu se confunda titlul dr.h.c. cu titlul științific de doctor: nu este necesar a fi doctor în vreo disciplină pentru a primi titlul dr.h.c., de exemplu Maica Tereza a primit D.D.h.c. (Doctor of Divinity honoris causa) de la Universitatea din Serampore, iar Sandra Brown a primit Honorary Doctorate of Humane Letters din partea Universității Creștine din Texas.

În anul 1974, Elena Ceaușescu a fost aleasă ca membru titular al Academiei Române. Imediat după 1989, conform unui articol din statutul Academiei Române care prevede că sunt excluși toți acei membri care au suferit condamnări penale, a fost exclusă post-mortem din această instituție.

Decorații
 titlul de Erou al Muncii Socialiste (4 mai 1971) „cu prilejul aniversării a 50 de ani de la constituirea Partidului Comunist Român, pentru activitate îndelungată în mișcarea muncitorească și merite deosebite în opera de construire a socialismului în patria noastră”
 medalia de aur „Secera și ciocanul” (4 mai 1971) „cu prilejul aniversării a 50 de ani de la constituirea Partidului Comunist Român, pentru activitate îndelungată în mișcarea muncitorească și merite deosebite în opera de construire a socialismului în patria noastră”

Apelative 
Ca soție a președintelui statului, Elena Ceaușescu a fost la rându-i beneficiară a cultului personalității lui Nicolae Ceaușescu.

Apelativul corect politic al Elenei Ceaușescu era „Tovarășa academician doctor inginer Elena Ceaușescu”, la care se adăuga deseori „savantă de renume mondial”. Cu licență poetică, era denumită de scriitorul Eugen Barbu: "Înalta Doamnă a Țării".

Alte surse susțin că Ceaușeștii nu suportau să li se vorbească cu titlul „domnule” sau „doamnă”, considerând acest lucru un act de trădare.

Neoficial, era poreclită Codoi pentru că pronunța în acest fel compusul chimic  CO (dioxid de carbon). Un oficial chiar a chemat-o așa în timpul Judecății Tribunalului Militar din 1989.

Cronologie

Note

Bibliografie 
 Behr Edward, Sărută mâna pe care n-o poți mușca, Ed. Humanitas, București, 1999
 Cartianu Grigore, Sfârșitul Ceaușeștilor - Să mori împușcat ca un animal sălbatic, Ed. Adevărul Holding, București, 2010
 Domenico Viorel, Ceaușescu la Târgoviște, București, 1999
 Fișe biografico–politice din fosta arhiva a C.C. al P.C.R. în Dosarele Istoriei, Nr.9/1998 p. 36, București
 Kunze Thomas, Nicolae Ceaușescu – O biografie, Ed. Vremea, București, 2002
 Omagiu Președintelui Nicolae Ceaușescu, București, 1978
 Păiușan Cristina, Ion Narcis Dorin, Retegan Mihai, Regimul comunist în România – O cronologie politică (1945-1989), Ed. Tritonic, București, 2002
 Petcu, Ion: Ceaușescu – un fanatic al puterii, București, 1994
 Roman Carol, Ceaușescu - Ultimele 100 de zile fatale, București, 1990
 Tucă Marius, Ultimele zile ale lui Ceaușescu, București, 1999

Legături externe 

 Adevaratii negri ai Savantei mondiale, 27 octombrie 2005, Mirela Corlatan, Cotidianul
 Cultul Elenei Ceaușescu în anii '80, unibuc.ro
 Piaza rea de la Petrești, 28 ianuarie 2008, Cristina Diac, Jurnalul Național
 Umbra "Scaunului II", 12 august 2009, Serban Cionoff, Jurnalul Național
 Elena Ceaușescu, nașa ultimului CPEx, 22 octombrie 2009, Lavinia Betea, Jurnalul Național

Articole biografice
 Cabinetul 2, în dosar de cadre, 8 ianuarie 2009, Florin Mihai, Jurnalul Național
 „Cucoana” Lenuța Ceaușescu își chinuia tovarășele, 28 ianuarie 2008, Evenimentul zilei
 Elena Ceaușescu juca, de ziua ei, în propriul film | VIDEO, 7 ianuarie 2012, Roxana Roseti, Vlad Teodorescu, Evenimentul zilei
 Lenuța Ceaușescu în rol de primă-doamnă și de soacră-mare, 12 martie 2013, Lavinia Betea, Adevărul
 Stâlpii carierei Elenei Ceaușescu: titlu științific american, misoginul Bodnăraș și ,,documentaristul“ Pacepa, 19 mai 2013, Lavinia Betea, Adevărul
Adevarul despre teza de doctorat a Elenei Ceausescu,  Scurt documentar in 4 parti - 26 iunie 2012 Jurnalul Național
https://m.realitatea.net/vasile-milea-dosarul-revolutiei-1989-ceausescu-dan-voinea_2174147.html

Vezi și 
 Familia Ceaușescu
 Vizite de stat ale lui Nicolae și Elena Ceaușescu
 Cronologia ultimelor 100 zile ale regimului Ceaușescu
 Procesul și execuția soților Ceaușescu

Nașteri în 1919
Nașteri pe 7 ianuarie
Decese în 1989
Decese pe 25 decembrie
Decese prin împușcare în România
Academicieni
Chimiști din secolul al XX-lea
Chimiști-femei
Deputați români în Marea Adunare Națională
Eroi ai Muncii Socialiste ai Republicii Socialiste România
Elena
Ingineri chimiști români
Înmormântări în Cimitirul Ghencea
Membri ai Comitetului Central al Partidului Comunist Român
Miniștri comuniști români
Participanți la revoluția română din 1989
Politiciene române din secolul al XX-lea
Oameni din județul Dâmbovița
Români executați
Români pe mărci poștale românești
Soții de politicieni
Decorați cu Medalia de aur Secera și Ciocanul