Gal·ló

El gal·ló (o brito-romaènn) és una de les llengües pròpies de la Bretanya, juntament amb el bretó. És una llengua romànica, més concretament una de les llengües d'oïl (en canvi, el bretó és una llengua cèltica). És similar al normand, però amb més influències celtes i bretones. Actualment, és en franca reculada davant el francès normatiu, ja que, a diferència del való, té molt poca literatura escrita, malgrat que fou llengua de cort dels ducs de Bretanya fins a la seva incorporació a França. Aquesta llengua és poc coneguda, ja que ha estat poc estudiada, llevat de les investigacions de Paul Sébillot. No s'usa tampoc en els mitjans de comunicació, encara que darrerament hi ha alguns intents de fer-la reviure, entre els quals destaca la tasca dels grups Les Amis du Parler Gallo, una associació fundada el 1976 i més endavant esdevinguda Bertaèyn Galeizz, i Maézoe, fundat el 1978.

El vocabulari del gal·ló, tot i les influències del bretó, és majoritàriament d'origen llatí.

Es parla des d'antic a la part oriental de la Bretanya (l'Alta Bretanya). Entre les formes dialectals, destaca el mitaw, variant parlada entre el Loira i el Vilaine (la part oriental), entre Nantes, Rennes, Châteaubriant i Redon.

L'any 2018 catorze escoles ensenyaven quinze minuts de gal·ló cada dia.

Classificació 
El gal·ló forma part de la família de les llengües d'oïl, branca de les llengües romàniques que comprèn també el francès, el picard, el poiteví-saintongès, etc.

Repartició geogràfica de les variants del gal·ló 

El límit lingüístic actual, definit el 1980, part de Plouha (Plóha), a Côtes-d'Armor, al sud de Paimpol (Penpol), passa par Châtelaudren (Le Chastèu), Corlay (Corlaè), Loudéac (Lódeiac), Pontivy (Pondivi), Locminé (Lominoec), Gwened (Vann) i finalitza gairebé a l'illa del Rhuys, a Ar Mor-Bihan.

 Gal·ló occidental (país de Saint-Brieuc, Mené, Poudouvre et Porhoet (zona de transició amb el país de Rennes)), caracteritzat per la influència cèltica
 Gal·ló de Rennes (regió de Rennes, sud-Avranchin, oest-Mayenne) 
 Gal·ló de Nantes (país de Nantes), matisat amb expressions d'origen angeví
 Gal·ló de la Baía del mont-Saint-Michel (país d'Aleth, Avranchin del sud-Sélune), caracteritzat per la influència normanda
 Gal·ló brieró i del Pays Mitaw
 Gal·ló del sud-Loira (país de Retz, Loroux i Clissonais, Marais bretó), caracteritzat per la influència peitavina
 Gal·ló del país de Redon
 Mayennais

Escriptura 
El gal·ló sovint té diverses maneres d'escriure un topònim, car aquesta llengua encara no s'ha estandarditzat.

Un lingüista bretó Alan-Joseph Raude, de l'illa de Groix, és l'inventor poliglot de l'ELG (Escrirr Le Galo). Després de sòlids estudis en lingüística, ha estudiat i analitzat la coherència gràfica de la llengua. Actualment, prepara un diccionari trilingüe gal·ló-bretó-francès de com a mínim 6.000 entrades, amb la finalitat de refermar la presència del gal·ló a la Bretanya.

Lèxic comparatiu

Exemples 
Dan qi qe tu sonj? - En qui penses?

Je sae d'agrae d'o tei- Estic d'acord amb tu

D'eyó qe t'es nasqi? - On has nascut?

Pari qe n-i arae la presse çaez yèll ad'saïr? - Oi que hi haurà molta gent a casa seva al vespre?

Je sae periae a la pilleriy de pllase - Estic convidat a la festaAl cauzz cazimant terjórn an galo do son paèrr, maen cazimant jamaen do sa maèrr -Ella parla gairebé sempre en gal·ló amb el seu pare, però gairebé mai amb la seva mare''

Artistes 
Ôbrée Alie

Moviment associatiu 
 1976: Les Amis du Parler Gallo (després Bertaèyn Galeizz)
 1978: Maézoe
 1980: Association des Enseignants de Gallo
 2003: A-demórr
 2004: Lez emóleriy au sórgarr

L'any 2018, catorze escoles bretones, feien 15 minuts de gal·ló cada dia.

Enllaços externs 

 http://sapiencia.eu/15-minutas-de-galo-cada-jorn/ 

 Dictionnaire Freelang gallo-français / français-gallo .
 A-demórr .

Cultura de Bretanya
Llengües d'oïl
Llengües amenaçades d'Europa