alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
Metadon

A metadon szintetikus opioid, fájdalomcsillapító. Hatásspektruma lényegében a morfinhoz hasonló. Ekvivalens adagokban annál erősebb és hosszabb hatású. Függőséget okoz, az elvonási tünetek egy, esetenként két nap elteltével jelentkeznek, és az opioid szerek között a legerősebb és leghosszantartóbb elvonással, megvonással jár. Kereszt-tolerancia révén eredményesen csökkenti a heroin megvonásakor keletkező súlyos tüneteket, ezért alkalmazzák elvonókúrák során (Dole-Nyswander módszer).

Difenilheptán-származék. 1937-ben állította elő először  és  német kutató.

Hatása 
Az agyban szelektíven kötődik a . A szervezet saját fájdalomcsillapítási rendszerét stimulálja, a fájdalomérzékelést és a fájdalomérzet vezetését szabályozza. Fő terápiás hatása a fájdalomcsillapítás, de nyugtató hatású is. Egyéb opiátok elvonási tüneteit tartósan gátolja. Gyógyszerfüggőség, illetve elvonási tünetek lassabban alakulnak ki, és ezek az opiátokhoz képest kevésbé súlyosak. Csökkenti a kortikális lebeny érzékenységét, gátolja az ide futó talamo-kortikális pályák ingerületvezetését, a poliszinaptikus jelátvitelt, csökkenti a perifériás fájdalomérző receptorok ingerlékenységét. Az agytörzsre is gátló hatást gyakorol (szedativ), a nyúltvelői vegetatív központok, különösen a légző- és köhögési központ ingerlékenységét csökkenti. További centrális hatások: pupillák szűkülete, hányinger, antidiuretikus hatás. Perifériás hatása a fokozott simaizomtónus, ezáltal gátolt a gyomor, az epe és a húgyhólyag ürülése, a bélpasszázs ideje nő.

Elvonási terápia 
A pácienseket először metadonra állítják át, majd fokozatosan csökkentik az alkalmankénti mennyiséget, végül pedig teljesen megszüntetik a szer adagolását.

Másik alkalmazási mód a hosszú távú fenntartó metadonkezelés. Ilyenkor nem csökkenő, hanem állandó, beállított adagot kap a függőségben szenvedő beteg. Ez éveken, évtizedeken keresztül is tarthat. Bár a függőséget ez nem szünteti meg, mégis sok előnye van az ilyen alkalmazásnak:
 az ily módon átszoktatott páciens enyhébb egészségügyi problémákkal szembesül
 ebből adódóan kisebbek a betegellátás költségei
 mindig ismert összetételű anyaghoz jut a beteg, így nem áll fenn a véletlen túladagolás veszélye
 a szert elérhető áron (és nem mellékesen: legálisan) tudja beszerezni, így nem lehetetlenül el anyagilag, és nem kényszerül bűncselekményekkel előteremteni a drog árát
 csökkenti a kábítószerrel kapcsolatos bűncselekményeket és a heroinfüggők számát, ugyanis aki metadont kap, a legritkább esetben használ mellé heroint, ellentétben más helyettesítő-anyagokkal (pl. kodein)
 a kieső bevétel miatt kevesebb hasznot húznak a kábítószerkereskedők
 a metadon használója nem kényszerül rá, hogy alvilági körökből szerezze be a metadont – a szubsztitúciós kezelésen részt vevők közt elenyésző a kriminalizáció (ami korábban szinte magától értetődő eleme volt az ópiátfüggésnek)

További információk 
 Methadone betegtájékozató
 A metadon szubsztituciós kezelés

Források 
 DEPRIDOL tabletta (OGYI)
 Methadone (genelabs)
 Methadone (Generic Drugs)

ATC N02
ATC N07
ATC R05
Addikció kezelésére használt szerek
Opioidok
Kábítószerek
Ketonok
Aminok
Kripton

A kripton egy nemesgáz, a periódusos rendszer 36. eleme. A vegyjele Kr. Szobahőmérsékleten gáz-halmazállapotú.

Felfedezése 
1898-ban fedezte fel William Ramsay és Morris William Travers. A neve a görög eredetű krüptosz szóra vezethető vissza; jelentése rejtőzködő.

Fizikai adatai 
A kripton a többi nemesgázhoz hasonlóan egyatomos gázként létezik, színe, íze nincsen, a hőt és az elektromosságot nem vezeti. Fénycsőben (kisülési csőben) halvány ibolya színű fényt áraszt. 19 izotópja közül 6 stabil.

Vegyületei 
A kripton nemesgáz, így inert, azaz semleges gáz. Ez azt jelenti, hogy nem lép semmilyen más anyaggal reakcióba. 1962-ben azonban sikerült laboratóriumban kripton-vegyületeket előállítani. A kripton gerjesztett állapotban képes vegyületeket alkotni a fluorral, az oxigénnel és a fluorral együtt, a fluorral és a platinával együtt, illetve a fluorral és az antimonnal együtt. A 6 fluor és 1 kriptonból álló 7 atomos molekula stabilabbnak bizonyult, így ennek van gyakorlati felhasználása is (lézertechnológiában). Később előállítottak kriptonból és radonból álló vegyületeket, bár ezek nem voltak stabilak a radon bomlása miatt.

Felhasználása 

A kripton a levegő 1/900000-ed részét alkotja (pontosan: 0,000114%-a), ami azt jelenti, hogy 1000 liter levegőből 1,1 ml kripton állítható elő. A levegő hűtésekor -150 Celsius-fokon a kripton folyékonnyá válik, amit szobahőmérsékletre visszamelegítve már tiszta kriptonként izzólámpákba töltenek. A kriptonnal töltött izzó Bródy Imre találmánya, gyártása a TUNGSRAM-nál kezdődött el. A kripton fluorral alkotott vegyületét alkalmazzák lézeres tisztítási eljárásokban. Reklám- és dekorációs célokra szolgáló neoncső töltésére is használatos. A kriptontöltésű neoncső törtfehér fényt bocsát ki.

Források 
 Maróthy Miklósné: Kémia (Konspet-H Kiadó, Piliscsaba. 2006)
 Marosi - Perczel: Kémia II. (felsőoktatási jegyzet, Műszaki Könyvkiadó, Budapest, 1966)

Nemesgázok
Asztácium

Az asztácium a periódusos rendszer 7.A főcsoportjába tartozó elem, a halogéncsoport tagja. A rendszáma 85, a vegyjele At. Elektronszerkezete [Xe]4f14 5d10 6s2 6p5, azaz vegyértékhéja telítetlen, egy elektron felvételével a nemesgáz elektronszerkezetet el tudná érni.

Az asztáciumot 1940-ben állította elő mesterségesen D.R. Corson, K.R. MacKenzie és E. Segre a Kaliforniai Egyetemen bizmut alfa-részecskékkel történő bombázásával. Igen instabil elem (neve is erre utal, görög asztatosz instabil) gyorsan bomlik, a számítások szerint 1 köbkilométer földkéregben mindössze 1 milligramm asztácium található. Az 210At felezési ideje 8,1 óra. Bomlékonysága miatt jelentősége igen csekély, kémiai tulajdonságai a jódéhoz hasonlítanak. Az asztácium félfém.

Gyakorlati felhasználása 
Részecskenyalábok relatív szórásának vizsgálatára használható.

Egészségügyi jelentősége 
A pajzsmirigyben rakódhat le a jód helyett, bomlása miatt veszélyes.

További információk 
 a magyar Wikipédia asztáciumot tartalmazó vegyületeinek listája

Kapcsolódó lapok 
 Asztácium-monobromid
 Asztácium-monojodid
 Hidrogén-asztatid

Halogének
Félfémek
Amfoter

Amfoternek nevezzük az olyan anyagokat, amelyek mind savas, mind bázikus tulajdonságokat mutatnak. Olyan vegyületek, ill. ionok, melyek savként és bázisként egyaránt képesek viselkedni, tehát protonfelvételre és -leadásra egyaránt képesek.

A szó a görög αμφότεροι (amfoterosz) szóból származik, jelentése mindkettő.

Példák 
Amfoterek például az aminosavak, a fehérjék, egyes fémek, például az alumínium, a cink, az ón és a félfémek többsége. 

Például a cink-oxid eltérően viselkedik az oldat pH-jától függően:

Savakban:

Lúgokban:

Amfoter vegyületre a legegyszerűbb példa a víz. Ha a víz protont vesz fel, oxóniumion, ha protont ad le, hidroxidion keletkezik:

Tehát a vízmolekula az egyik reakcióban savként, a másikban bázisként viselkedik. A vízmolekulák egymás közti kölcsönhatásában is megnyilvánul az amfoter tulajdonság (autoprotolízis):

Jegyzetek 

Vegyületek
Milvány

Hasonló nevű településekről lásd még: Molvány, Szegfalu (Monostormilvány).
Milvány (románul: Miluani, magyar névváltozat: Milván, román névváltozat: Miluan) falu Romániában, Szilágy megyében, Hidalmás község része. Lakosainak száma: 136 fő (1992), valamennyien román nemzetiségűek.

Fekvése
Szilágy megyében, Hidalmástól délkeletre fekszik, Hidalmás község része.

Története
A falut először 1320-ban említik oklevelek Miluad néven. A környék a 13. századtól a Zsombor nemzetség birtoka volt. A 14. században az Anjou-uralkodók a Elefánthy családnak adományozták. Báthori István fejedelem Kendi Sándornak adományozta. 1876-ig Doboka vármegyéhez, majd az 1876-os megyerendezés után Kolozs vármegyéhez tartozott. Görögkatolikus főesperesség székhelye volt.

1910-ben 720 román (oláh) és 8 magyar lakosa volt.
A trianoni békeszerződés Romániának juttatta, de a második bécsi döntést követően 1940-ben visszakerült Magyarországhoz, a bevonuló magyar honvédség és a távozó román csapatok között összetűzésre került sor. 1944-ben a szovjet csapatok bevonulása után Milvány román lakosai felgyújtották a hidalmási református egyház irattárát.

Gazdaság
Milvány határában jelentős mértékű gabona- és napraforgótermesztés folyik.

Egyházak
A 16. században épült Mihály arkangyal és Gábor arkangyalról elnevezett ortodox temploma. A település új ortodox temploma 1920-ban épült, s egyúttal a zilah-zsibói ortodox esperesség székhelye, mely a nagyváradi püspökséghez tartozik. A római katolikus igazgatás szempontjából Milvány Kide filiája, az erdélyi egyházmegye kolozsi főesperességén belül. Plébánosai hagyományosan ferencesek voltak egészen 1897-ig.
1910-ben 710 ortodox, 10 görögkatolikus és 8 izraelita lakosa volt. 1992-ben 1 fő kivételével valamenyi lakója az ortodox vallás követője volt.

Nevezetes személyek
 Elefánthy Dezső, 14. század, sebesi várnagy
 Nyirő József író 1915-től a milványi katolikus filia plébánosa.

Hivatkozások

Források
 
 CIMEC – Établissements religieux en Roumanie 
 CIMEC – Établissements religieux en Roumanie 
Etnikumközi kapcsolatok Erdélyben
 Kereső: Milvány
 1877. évi I. törvénycikk
 Fügedi Erik: Az Elefánthyak

Szilágy megye települései
Kolozs vármegye települései
Borcsány

Borcsány (szlovákul Borčany) község  Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban. Kis- és Nagyborcsány 1892-es egyesítése.

Fekvése
Bántól 9 km-re délnyugatra fekszik.

Története 
1113-ban "Borscan" néven említik először. Neve a szláv "Bork" személynévből származik. 1208-ban határleírásában "Bursix" alakban szerepel. 1417-ben "Barchan", 1513-ban "Borczan" alakban tűnik fel. A nyitrai püspökség faluja volt. 1598-ban 8 ház állt a településen. 1784-ben 11 házában 10 család és 103 lakos élt. 1828-ban 10 háza és 102 lakosa volt. Lakói mezőgazdasággal foglalkoztak, később a közeli nagybirtokokon dolgoztak.

Vályi András szerint "BORCSÁNY. Borcsán. Tót falu Trentsén Vármegyében, birtokosai több Urak, lakosai katolikusok, határja meglehetős."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 205, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 247 lakosából 246 szlovák volt.

2011-ben 236 lakosából 218 szlovák volt.

Nevezetességei 
Római katolikus temploma a 13. század végén épült kora gótikus stílusban, 1850-ben és a 20. században átépítették.

Források

További információk 
 Községinfó
 Borcsány Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Borcsany
Trencsén vármegye települései
Búzásradosa

Búzásradosa (szlovákul Žitná-Radiša) község  Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban. Búzás és Radosa községek egyesítése.

Fekvése 
Bántól 9 km-re északkeletre fekszik.

Története 
Búzást 1295-ben "Sythna" alakban említik először. 1483-ban "Sithne", 1493-ban "Zythna", 1598-ban "Zitthna" alakban szerepel az írott forrásokban. Az ugróci váruradalom része volt. 1493-ban mint mezővárost említik. 1598-ban malma és 45 háza volt. 1720-ban malom és 12 adózó háztartás volt a településen. 1784-ben 45 házában 54 családban 292 lakos élt. 1828-ban 33 háza és 302 lakosa volt, akik főként mezőgazdaságból éltek. 1836 és 1906 között üveggyár működött a településen.

Radosa első említése 1295-ben "Radys" néven történik. 1389-ben "Radych", 1481-ben "Radysna", 1598-ban "Radissa" néven szerepel. Az ugróci váruradalomhoz tartozott. 1372-ben a német jog alapján telepítették be. 1598-ban malma és 17 háza volt. 1720-ban 8 adózó háztartás volt a településen. 1784-ben 19 házában 25 családban 152 lakos élt. 1828-ban 16 háza és 168 lakosa volt.

Vályi András szerint "ZSITNA. Tót falu Trentsén Várm. földes Urai Gr. Kolonits, és B. Zay Uraságok, lakosai katolikusok, fekszik Ugróczhoz közel; határja meglehetős."

"RADISA. Tót falu Trentsén Vármegyében, földes Ura Gróf Kolonits, és Báró Zay Uraságok, lakosai katolikusok, fekszik Zay Ugróczhoz nem meszsze, mellynek filiája, határjában vize ártalmas, vagyonnyai meglehetősek, harmadik osztálybéli."

Fényes Elek szerint "Zsittna, Trencsén, most A.-Nyitra v. tót falu, a zai-ugróczi uradalomban, 33 kath., 261 evang., 4 zsidó lak. Kőbányája van. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét."
"Radissa, tót falu, Trencsén, most A.-Nyitra vmegyében, az ugróczi uradalomban. Lakja 8 kath., 140 evang. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét."

A trianoni békeszerződésig mindkét település Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. mezőgazdasági jellegű település maradt. A szlovák nemzeti felkelés idején partizáncsoportok tevékenykedtek a területén. Búzást és Radosát 1960-ban egyesítették.

Népessége
1910-ben Búzásnak 507, Radosának 276 túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 485 lakosából 470 szlovák volt.

2011-ben 461 lakosából 458 szlovák volt.

Források

További információk 
 Községinfó
 Búzásradosa Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Báni járás települései
Búzás

Búzás (1899-ig Zsittna, szlovákul Žitná) Búzásradosa község településrésze, egykor önálló falu Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban. 2001-ben Búzásradosa 485 lakosából 470 szlovák volt.

Fekvése 
Bántól 9 km-re északkeletre fekszik.

Története 
1295-ben "Sythna" alakban említik először. 1483-ban "Sithne", 1493-ban "Zythna", 1598-ban "Zitthna" alakban szerepel az írott forrásokban. Az ugróci váruradalom része volt. 1493-ban mint mezővárost említik. 1598-ban malma és 45 háza volt. 1720-ban malom és 12 adózó háztartás volt a településen. 1784-ben 45 házában 54 családban 292 lakos élt. 1828-ban 33 háza és 302 lakosa volt, akik főként mezőgazdaságból éltek. 1836 és 1906 között üveggyár működött a településen.

Vályi András szerint "ZSITNA. Tót falu Trentsén Várm. földes Urai Gr. Kolonits, és B. Zay Uraságok, lakosai katolikusok, fekszik Ugróczhoz közel; határja meglehetős."

Fényes Elek szerint "Zsittna, Trencsén, most A.-Nyitra v. tót falu, a zai-ugróczi uradalomban, 33 kath., 261 evang., 4 zsidó lak. Kőbányája van. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét."

1910-ben 507, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. Lakói mezőgazdaságból, idénymunkákból éltek. 1960-ban egyesítették Radosával.

További információk 
 Községinfó Búzás-Radosa
 Búzás Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Források 

Buzas
Trencsén vármegye települései
Radosa

Radosa (szlovákul Radiša) Búzásradosa község településrésze, egykor önálló falu Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.
2001-ben Búzásradosa 485 lakosából 470 szlovák volt.

Fekvése 
Bántól 10 km-re északkeletre fekszik.

Története 
1295-ben "Radys" néven említik először. 1389-ben "Radych", 1481-ben "Radysna", 1598-ban "Radissa" néven szerepel az írott forrásokban. A zayugróci uradalom része volt. 1598-ban malma és 17 háza volt. 1720-ban 8 adózó háztartása volt. 1784-ben 19 házában 25 családban 152 lakos élt. 1828-ban 16 háza volt 168 lakossal.

Vályi András szerint "RADISA. Tót falu Trentsén Vármegyében, földes Ura Gróf Kolonits, és Báró Zay Uraságok, lakosai katolikusok, fekszik Zay Ugróczhoz nem meszsze, mellynek filiája, határjában vize ártalmas, vagyonnyai meglehetősek, harmadik osztálybéli."

Fényes Elek szerint "Radissa, tót falu, Trencsén, most A.-Nyitra vmegyében, az ugróczi uradalomban. Lakja 8 kath., 140 evang. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét."

1910-ben 276, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. A haború után is megtartotta mezőgazdasági jellegét, lakói főként idénymunkákkal keresték kenyerüket. 1960-ban Búzással egyesítették.

Külső hivatkozások 
 Községinfó Búzás-Radosa
 Radosa Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Források 

Radosa
Trencsén vármegye települései
Csarnólak

Csarnólak (1899-ig Cserno-Lehota, szlovákul Čierna Lehota) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése
Bántól 22 km-re északkeletre fekszik.

Története 
A települést a német jog alapján alapítottűk a 14. század elején.
1389-ben "Cherna Lehota" néven említik először. 1481-ben "Cherna Lyhota", 1506-ban "Cherna Lehota" alakban szerepel a forrásokban. Az ugróci uradalom része volt. 1398-ban malma és 34 háza volt. 1720-ban 2 malma és 14 adózója volt. 1784-ben 51 házában 78 családban 441 lakos élt. 1828-ban 38 háza és 322 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "LEHOTA. Fekete, vagy Cserno Lehota. Tót falu Trentsén Várm. földes Urai G. Kolonich, és B. Zay Uraságok, lakosai katolikusok, fekszik Nagy Szlatinához közel, és annak filiája, határja középszerű, legelője, fája van, makkjok is hasznot hajt, de földgye néhol soványas."

Fényes Elek szerint "Lehota (Cserno). tót f., Trencsén vagy most A. Nyitra vmegyében, 357 kath., 25 zsidó lak. Az ugróczi uradalomhoz tartozik."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. Lakói állattartással, favágással foglalkoztak, valamint a közeli nagybirtkokon dolgoztak. A második világháború idején támogatták a partizáncsoportokat. 1945. február 20-án a németek megszállták a falut, két lakost kivégeztek, 86 férfit fogságba hurcoltak.

Népessége
1910-ben 530, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 163 lakosából 162 szlovák volt.

2011-ben 131 lakosából 130 szlovák volt.

Források

További információk 
 Közséinfó
 Csarnólak Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Báni járás települései
Trencsén vármegye települései
Csermely (település)

Csermely (1899-ig Omasztina, szlovákul Omastiná) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 13 km-re északkeletre fekszik.

Története 
A község területén már az újkőkorban éltek emberek. A Vlč-barlangban a vonaldíszes kerámiák népének maradványait tárták fel. A bronzkorban a lausitzi kultúra népe lakott ezen a vidéken.
A mai települést 1389-ben "Lehota" néven említik először. 1481-ben "Lyhotka", 1483-ban "Mazna Lehota", 1485-ben "Omazchyna Lhota" néven szerepel az írott forrásokban. Az zayugróci váruradalom része volt. 1598-ban 11 háza volt. 1720-ban uradalmi major volt a településen. 1784-ben 35 házában 50 családban 287 lakos élt, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak. A 19. században 3 mészégető működött a területén.

Vályi András szerint "OMASZTINA. Tót falu Trentsén Várm. földes Ura G. Kollonics Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Zay Ugrócznak szomszédságában, mellynek filiája, földgye soványas.
" 

Fényes Elek szerint "Omasztina, tót falu, Trencsén, most A.-Nyitra vmegyében: 52 kath., 231 evang., 12 zsidó lak. F. u. az ugróczi uradalom, s az oda való plebanus. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét.
" 

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. A falu támogatta a környékbeli partizáncsoportokat, ezért 1944. november 25-én megszállták a németek, 9 házat felégettek, 14 lakost kivégeztek, további 42 lakost pedig elhurcoltak.

Népessége
1880-ban 261 lakosából 256 szlovák anyanyelvű volt.

1910-ben 337 lakosából 329 szlovák és 6 magyar anyanyelvű volt.

1921-ben 380 lakosából 378 csehszlovák és 2 zsidó volt.

1930-ban 389 lakosa mind csehszlovák volt.

1991-ben 98 lakosából 97 szlovák és 1 cseh volt.

2001-ben 50 lakosából 48 szlovák, 1 cseh és 1 ismeretlen nemzetiségű volt.

2011-ben 41 lakosa volt, mindegyikük szlovák.

2021-ben 40 lakosa mind szlovák volt.

Források

További információk 
 Községinfó
 Csermely Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Báni járás települései
Trencsén vármegye települései
Dezsér

Dezsér (régebben Dezsericza, szlovákul Dežerice) község  Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 5 km-re északnyugatra fekszik, 1964-ben Farkaskával egyesült.

Története 
1208-ban Desir néven említik először, templomát 1332-ben említi a pápai tizedjegyzék. Neve a magyar Dezső személynév régi alakja, mely a latin Desideriusból származik. A falu valószínűleg első birtokosáról lett elnevezve. Földesurai a Dezsericzky, Rudnyánszky, Bakó és Nagy családok voltak.

Vályi András szerint "DEZSÉR. v. Dezér, Dezseritze. Tót falu Trentsén Vármegyében, birtokosai külömbféle Urak, lakosai katolikusok, fekszik Zai Ugrotztól 3/4. mértföldnyire. Határja jó termékenységű; ’s szép javai is vagynak, de mivel fája kevés, a’ második Osztályba tétetett."

Fényes Elek szerint "Dezsér, (Dezsericza), Trencsén most A. Nyitra v. tót falu, a Sziléziában vivő országutban: 420 kath., 348 evang., 128 zsidó lak. Kat. paroch. templom; synagóga. Lakosai közt számos a nemesség; fája kevés, legelője jó; földje középszerü. F. u. Dezsericzky, Rudnyánszky, Bakó, Nagy, és mások többen. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 645, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 584 lakosából 575 szlovák volt.

2011-ben 646 lakosából 621 szlovák volt.

Neves személyek
Itt született 1757-ben Bélik József szepesi püspök.

Nevezetességei 

/* Szent Márton püspök tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1904-ben épült.
 A Hétfájdalmú Szűzanya tiszteletére szentelt kápolna 1944-ben épült.
 Evangélikus temploma 1929-ben épült.

Jegyzetek

Források 
Milan M. Šišmiš: Príspevok ku genealógii rodiny Bobokovcov z Dežeríc. Biografické Štúdie

További információk 

 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Dezsér Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk

Dezser
Trencsén vármegye települései
Farkaska

Farkaska (szlovákul Vlčkovo) Dezsér község településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 7 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 90, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben Dezsér 584 lakosából 575 szlovák volt.

Külső hivatkozások 
 Farkaska Szlovákia térképén

Farkaska
Trencsén vármegye települései
Eszterce

Eszterce (1899-ig Rongyos-Sztricze, szlovákul Otrhánky) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 5 km-re délnyugatra fekszik.

Története 
A település Sándori határában keletkezett a 16. században, 1598-ban "Otrhane Ztrece" néven említik először. 1720-ban "Rongyos Sztrice" volt a neve. Az Esztercei család birtoka volt. 1598-ban 21 ház állt a faluban, mind nemeseké. 1720-ban 5 adózója volt. 1784-ben 22 házában 24 családban 116 lakos élt. 1828-ban 18 háza és 219 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "STRICZE. Rongyos Stricze, Kis Stricze, Nagy Stricze. Három tót faluk Trentsén Várm. Rongyos Striczének földes Urai Bacskády, és több Urak; fekszik Nagy Khlivenhez nem meszsze, mellynek filiája; Kis Striczének földes Urai több Urak; Nagy Striczének pedig Bagody, és több Urak, fekszenek Ribinnek szomszédságában, és annak filiáji; lakosaik katolikusok, határbéli földgyeik termékenyek, réttyek, legelőjök hasznos, vagyonnyaik külömbfélék." 

Fényes Elek szerint "Sztricze (Rongyos), tót falu, Trencsén vmegyében, 147 kath. lak. Mind a három Sztricze Ribény filiása, s mindeniket több uraság birja; kis Sztriczében 2 kastélyt is láthatni. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 204 lakosából 159 szlovák, 42 német és 3 magyar volt.

2001-ben 418 lakosából 415 szlovák volt.

2011-ben 403 lakosából 397 szlovák volt.

Nevezetességei 
Római katolikus temploma a 12. században épült román stílusban, benne egy 15. században készített gótikus szoborral.

Jegyzetek

Források 
 Monument revue 2/2019

További információk 
 Községinfó
 Eszterce Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Báni járás települései
Trencsén vármegye települései
Felsőneszte

Felsőneszte (1899-ig Felső-Nasticz, szlovákul Horné Naštice) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 3 km-re északkeletre fekszik.

Története 
1295-ben "Nesthe" alakban említik először. 1483-ban "Nasczycz", 1506-ban "Nastrhycze" néven említik. A zayugróci uradalomhoz tartozott. 1598-ban 26 háza volt. 1720-ban 8 adózója volt. 1784-ben 39 házában 53 családban 267 lakos élt. 1828-ban 32 háza volt 329 lakossal. Lakói mezőgazdasággal, állattartással foglalkoztak. A 19. században szeszfőzde működött a községben.

A 18. század végén Vályi András szerint "Alsó, és Felső Nasztice. Két tót falu Trentsén Várm. Alsónak földes Ura a’ Nyitrai Káptalanbéli Uraság, Felsőnek pedig G. Kollonics, és B. Zay Uraságok, lakosai katolikusok, fekszenek Zay Ugrótzhoz mint egy fél mértföldnyire, földgyeik termékenyek, erdejek, legelőjök elég van, réttyei jók."

A 19. század közepén Fényes Elek szerint "Nastyicz (Felső), tót falu, Trencsén vmegyében, az ugróczi uradalomban; számlál: 156 kath., 149 evang., 9 zsidó lak.
" 

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. A háború után lakói a mezőgazdaság mellett, idénymunkákkal foglalkoztak és Zayugróc, valamint Bán üzemeiben dolgoztak. A szlovák nemzeti felkelés idején határában élénk partizántevékenység folyt.

Népessége
1910-ben 535, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 427 lakosából 426 szlovák volt.

2011-ben 416 lakosából 400 szlovák volt.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Felsőneszte Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk
 E-obce.sk

Felsoneszte
Trencsén vármegye települései
Felsőszalatna

Felsőszalatna (1899-ig Nagy-Szlatina, szlovákul Slatina nad Bebravou) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 16 km-re északkeletre fekszik.

Története 
1332-ben a pápai tizedjegyzékben "Salatna" alakban említik először, a beckói, majd a zayugróci váruradalom részeként Csák Máté, Stibor vajda, a gróf Cseszneky és Zay családok birtoka volt. Már ekkor állt a falu ősi temploma. 1389-ben "Slatyna", 1439-ben "Zlatzina", 1477-ben "Zlathyna", 1481-ben "Nagh Zlathyna", 1598-ban "Nagy Zlatina" néven szerepel az írott forrásokban. 1598-ban malom és 45 ház állt a településen. 1720-ban 12 adózója volt, ebből 7 zsellér. 1784-ben 60 házában 69 családban 452 lakos élt. 1828-ban 49 háza és 580 lakosa volt. Lakói főként mezőgazdasággal és halászattal foglalkoztak. A 18. században papírgyár és sörfőzde, a 19. században szeszfőzde üzemelt a faluban.

A 18. század végén Vályi András szerint "Nagy, és Kis Szlatina. Két tót falu Trentsén Várm. földes Uraik Gr. Kolonits, és B. Zay Uraságok, lakosaik katolikusok, és másfélék is; Kis Szlatina a’ Nagynak filiája, földgyeik termékenyek, fájok, réttyek elég van."

A 19. század közepén Fényes Elek szerint "Szlatina (Nagy), tót falu, Trencsén vmegyében, a zai-ugróczi uradalomban. Lakja 266 kath., 250 evang., 6 zsidó. Kath. paroch. templom. Szép erdő; patakjában sok pisztrangot fog. Ut. p. Ny.-Zsámbokrét."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. Lakói állattartással, favágással, gyümölcstermesztéssel éas idénymunkákkal foglalkoztak. Többen kivándoroltak a községből a tengerentúlra.

Népessége
1910-ben 694, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 509 lakosából 507 szlovák volt.

2011-ben 459 lakosából 448 szlovák volt.

Nevezetességei 
 Árpád-házi Szent Erzsébet tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1760 és 1770 között épült. Főoltára 1794-ben készült.
 Evangélikus temploma 1926-ban épült, részben a korábbi templom felhasználásával. Tornya 1889-ben épült.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Felsőszalatna Szlovákia térképén
 Rövid ismertető
 E-obce.sk

Felsoszalatna
Trencsén vármegye települései
Halács

Halács (szlovákul Haláčovce) község  Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 5 km-re délnyugatra fekszik.

Élővilága

Története 
1407-ben "Halach" néven említik először. 1467-ben "Halacz", 1469-ben "Holach", 1520-ban "Halach" alakban szerepel az írott forrásokban. Helyi nemesek birtoka volt. 1598-ban 7 nemesi udvarház állt a községben. 1783-ben 25 házában 34 családban 120 lakos élt. 1828-ban 11 háza volt 115 lakossal, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "HALACS. Tót falu Trentsén Várm., földes Urai több Urak, lakosai katolikusok, határja néhol középszerű, javai selejtesek."

Fényes Elek szerint "Halács, (Halasócz), tót falu, Trencsén vmegyében: 131 kath., 8 evang., 3 zsidó lak. F. u. több nemesek. Ut. p. Nyitra-Zsámbokrét."

Fekete Nagy Antal szerint "Birtokosai a Halácsy-, Kishelvényi- és Kakasfalvy-családok voltak. – 1467-ben István és Szaniszló ottani papokat említik. – Halács, Haláčovce, Bántól ny(d).-ra.".

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. 1960-ban Esztercéhez csatolták, de később ismét önálló község lett.

Népessége
1910-ben 178, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 313 lakosából 312 szlovák volt.

2011-ben 345 lakosából 331 szlovák volt.

Neves személyek
Itt született 1951-ben Milan Hanuliak régész.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 

 Községinfó
 Halács Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Halacs
Trencsén vármegye települései
Kesnyő

Kesnyő (szlovákul Kšinná) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 14 km-re északkeletre a Radisa patak partján fekszik.

Története 
A mai község területén a kőkorszakban a lengyeli kultúra települése állt. A korai bronzkorban a lausitzi kultúra népe élt itt, melynek temetőjét is megtalálták. A falu területén már a 8. században szláv erődítmény állt, a 13. században ennek közepén vélhetően a gróf Cseszneky család román stílusban épült templomot emeltetett.
A mai települést 1352-ben "villa Xinna" néven említik először. 1382-ben "Kessyna". 1485-ben "Ksyna", 1598-ban "Ksynna" alakban említik. A zayugróci uradalomhoz tartozott. 1598-ban 39 háza volt. 1720-ban 2 malom és 20 adózó porta volt a településen. 1784-ben 81 házában 133 család és 716 lakos élt. 1828-ban 71 háza és 841 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal, favágással, juhtenyésztéssel foglalkoztak. A 19. században két szeszfőzde is üzemelt a községben.

A 18. század végén Vályi András szerint "KSINNA. Tót falu Trentsén Várm. földes Ura G. Kollonics Uraság, lakosai katolikusok, és evangelikusok, fekszik Zay Ugrócznak szomszédságában, és annak filiája, határja ishozzá hasonlító."

A 19. század közepén Fényes Elek geográfiai szótárában így ír a faluról: "Ksina, Trencsén, most A. Nyitra v. tót falu, Nyitra vmegye szélén: 29 kath., 743 evang., 8 zsidó lak., kath. fil., evang. anyatemplommal. Nagy és szép erdővel bir; legelője a hegyeken elég. Ugróczi urad. tartozik. Ut. post. Nyitra-Zsámbokrét."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. 1944-ben területén élénk partizántevékenység folyt. 1944 november 21-én a német Edelweis egység 18 zsidó származású lakost hurcolt el innen. 1945 januárjában egy SS-kommandó ütött rajta a falun.

Népessége
1880-ban 899 lakosa volt. Bánzaboson 371 szlovák anyanyelvű élt.

1910-ben 1281 lakosából 1265 szlovák, 13 német és 3 magyar anyanyelvű volt.

1930-ban 1342 lakosából 1341 csehszlovák és 1 német volt.

1970-ben 923 lakosából 922 szlovák és 1 ismeretlen nemzetiségű volt. Bánzaboson 298 szlovák élt.

2001-ben 550 lakosából 547 szlovák és 1 magyar volt.

2011-ben 504 lakosából 490 szlovák volt.

Nevezetességei 

 Római katolikus temploma a 13. század közepén épült román stílusban. Harangtornya a 19. század elején épült. Szószéke román, keresztelőmedencéje gótikus stílusú.
 Evangélikus temploma 1814-ben épült.
 Bukovina népi együttes.

Jegyzetek

További információk 
 Községinfó
 Kesnyő Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk
 E-obce.sk

Kesnyo
Trencsén vármegye települései
Kisradna

Kisradna (1899-ig Kis-Gradna, szlovákul Malá Hradná) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 9 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
A falut 1329-ben "Garadna Superior" néven említik először. 1332-ben "Granna", 1439-ben "Kys Hranna", illetve "Felsewradna" alakban szerepel. Temploma a 11. században épült, először 1332-ben a pápai tizedjegyzék említi. A Pogány nemzetség birtoka, később a trencséni váruradalom része. 1598-ban 11 ház állt a faluban. Anyakönyveit 1714-től vezetik. 1720-ban 6 adózója volt. Lakói mezőgazdasággal és gyümölcstermesztéssel foglalkoztak. Később a közeli nagybirtokokon dolgoztak. Az asszonyok szövéssel, hímzéssel foglalkoztak.

Vályi András szerint "Gradna (Kis), vagy Hradna, tót falu, Trencsén az uj rend szer. Nyitra vmegyében, 230 kath., 4 zsidó lak. Kat. paroch. templom."

Fényes Elek geográfiai szótárában "Gradna (Kis), vagy Hradna, tót falu, Trencsén az uj rend szer. Nyitra vmegyében, 230 kath., 4 zsidó lak. Kat. paroch. templom."  

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1784-ben 31 házában 46 családban 274 lakos élt.

1828-ban 32 háza és 218 lakosa volt.

1910-ben 339, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 398 lakosából 393 szlovák volt.

2011-ben 370 lakosából 339 szlovák volt.

Nevezetességei 
Szent Lőrinc vértanú tiszteletére szentelt római katolikus temploma a 11. században épült.

Jegyzetek 
Marek Ďurčo 2014: Hradniansky archidiakonát v Nitrianskej diecéze do roku 1526. Konštantínove listy 7, 23-60.

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Kisradna Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Kisradna
Trencsén vármegye települései
Kisvendég

Kisvendég (szlovákul Malé Hoste) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 11 km-re délnyugatra, a Livina patak partján fekszik.

Története 
Vendégit 1329-ben "Wendegy" alakban említik legkorábban. Kisvendégi 1390-ben "Kyswendegy" néven bukkan fel először. Kezdetben a Hont-Pázmány nembeli Bencsend bán birtoka. A 16. századtól a nagytapolcsányi váruradalom része. A 17. századtól a tavarnoki uradalomhoz tartozott. 1570-ben 4 jobbágy és egy zsellérportája volt. 1715-ben 12 adózója lakta. 1828-ban 48 házában 263 lakos élt, akik mezőgazdasággal, bognármesterséggel foglalkoztak.

Vályi András szerint "Kis, és Nagy Vendég. Két tót falu Nyitra Várm. földes Ura Gr. Traun Uraság, lakosai katolikusok, és másfélék; N. Vendég Kis Vendégnek filiája; határbéli földgyeik hasonlók Zlatnikéhoz."

Fényes Elek geográfiai szótárában így ír: "Kis- és Nagy-Vendég, (Hosztye Male, Velke), Nyitra m. két egymás mellett lévő tót falu, a trencséni országutban, Trencsén vmegye szélén, az első 258 kath., 8 zsidó lak., s kath. paroch. templommal; a második 272 kath., 8 zsidó lak. Erdejük derék, de földeik soványak; legelőjük jó. F. u. gr. Erdődy Józsefnő. Ut. p. Nagy-Tapolcsán." 

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Nyitrazsámbokréti járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 435, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 446 lakosából 445 szlovák volt.

2011-ben 436 lakosából 428 szlovák.

Nevezetességei 
Római katolikus temploma 1787-ben épült barokk stílusban.

Jegyzetek 
 Monument revue 2/2019

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Kisvendég Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Kisvendeg
Nyitra vármegye települései
Libáka

Libáka (1899-ig Libichava, szlovákul Libichava) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 13 km-re délnyugatra fekszik.

Története 
1329-ben "Libaha" alakban említik először. A későbbiekben 1373-ban "Liboha", 1397-ben "Lubicha", 1412-ben "Lybiha", illetve "Libika" alakban tűnik fel az írott forrásokban.

Első ismert birtokosa a Hont-Pázmány nembeli Becsend ispán. Később az Erdődy család birtoka. 1553-ban 4 adózó portája volt. 1715-ben 10 háztartás állt a községben. 1787-ben malma, 17 háza és 124 lakosa létezett. 1828-ban 14 házában 99 lakos élt. Lakói mezőgazdasággal, faárukészítéssel foglalkoztak.

Vályi András szerint "LIBICHAVA. Tót falu Nyitra várm. földes Ura Szőlösi Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Sissónak szomszédságában, mellynek filiája, határja ollyan mint Livina Apátinak, de földgye, és réttye jobb."

Fényes Elek szerint "Libichava, tót falu, Nyitra vmegyében. Trencsén vmegye szélén. Lakja 100 kath. – Sovány föld; derék erdő; faeszközök készítése. F. u. többen. Ut. posta Nagy-Tapolcsán 2 óra."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Nyitrazsámbokréti járásához tartozott.

Népessége 
1910-ben 125, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 171 lakosából 169 szlovák volt.

2011-ben 146 lakosából 144 szlovák.

Neves személyek
Itt született 1911. április 16-án Vojtech Bucko egyháztörténész, lelkész.

Jegyzetek

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Libáka Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Báni járás települései
Nyitra vármegye települései
Litó

Litó (1899-ig Luttow, szlovákul Ľutov) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 7 km-re északkeletre fekszik.

Története 
A település feltehetően a 12. században szlovákok betelepülésével keletkezett. Első írásos említése 1389-ben a Mednyánszky család levéltárában fennmaradt okiratban történik. Ugróc várának uradalmához tartozott. A 13. század végén Csák Máté szerezte meg, majd halála után a királyé lett. Később a Zay család birtoka, akik 400 évig tulajdonosok a községben. 1483-ban "Lythow" néven említik. 1485-ben csak négy adózó portája volt. Házai kezdetben fából épültek, lakói később agyagból, téglából építkeztek. 1555-ben mindössze két jobbágytelek és egy zsellérház állt a faluban. 1598-ban már malma és 15 háza volt a településnek. 1720-ban 7 adózója volt. Első községi pecsétje 1733-ból származik. 1770-ben az urbárium szerint 24 jobbágy, 6 zsellér és 3 nincstelen család élt a községben. 1784-ban 31 házában 46 családban 257 lakos élt. 1828-ban 29 háza volt 210 lakossal, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "LUTOV. Tót falu Trentsén Várm. földes Ura G. Kollonics Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Dezsérnek szomszédságában, és annak filiája, földgye termékeny, fája, legelője, réttye van."

Fényes Elek szerint "Lutov, tót falu, Trencsén vmegyében, az ugróczi uradalomban. Lakja 175 kath., 76 evang., 5 zsidó. Ut. posta Nyitra-Zsámbokrét."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 247, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 139 lakosából 137 szlovák volt.

2011-ben 138 lakosából 135 szlovák volt.

Források

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Litó Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Lito
Trencsén vármegye települései
Mézgás

Mézgás (korábban Miezgóc, szlovákul Miezgovce) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 4 km-re keletre 240 m magasan fekszik.

Története 
1389-ben "Negowycha" néven Luxemburgi Zsigmond adományleveklében említik először, melyben az ugróci uradalmat Stíbor vajdának adja. 1439-ben Albert király oklevele "Myzgoucz" néven említi Beckó várának tartozékaként.
Ezután a Bánffy család birtoka, majd 1450-ben a szentmiklósi Pongrácok foglalták el, ami ellen a Bánffyak a nyitrai káptalannak írt levélben tiltakoztak. A Pongrácok után Bánffy András birtoka, halála után pedig özvegyéé. 1502-ben a Bánffyak a Zablathy családnak adták zálogbirtokul. 1547-ben a Zay család szerezte meg, akik a jobbágyság megszüntetéséig voltak a falu urai, 1786-tól azonban megosztoztak a birtokon a Kolonichokkal. 1663-ban a török pusztított a településen, melyet megviseltek Thököly Imre Habsburgellenes harcai is. A feljegyzések szerint a község első haranglába 1757-ben épült. A Za Kostolom és Kostolný háj dűlőnevek azonban arról tanúskodnak, hogy a településnek régebben temploma is volt. Valószínűleg ennek alapjait tárták fel az 1960-as években a temető délkeleti részén. A templom létéről tanúskodik az 1729. és 1767. évi egyházlátogatási jegyzőkönyv is. 1790-ben a községnek 181 lakosa volt, közülük 109 katolikus és 72 evangélikus.
1828-ban 17 házban 183 lakos élt itt, ebből 63 katolikus, 109 evangélikus és 11 zsidó.

Vályi András szerint "MIZGOLCZ. Mizgovcze. Tót falu Trentsén Várm. földes Ura. G. Kollonics Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Bánhoz nem meszsze, és annak filiája, határja középszerű.
" 

Fényes Elek szerint "Miezgocz, tót falu, Trencsén az uj rend szer. Nyitra vmegyében, az ugróczi uradalomban: 67 kath., 109 evang., 8 zsidó lak. Földje hegyes sovány; fenyves erdeje van."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 428, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 249 lakosából 247 szlovák volt.

2011-ben 264 lakosából 257 szlovák volt.

Források

Külső hivatkozások 
 Hivatalos oldal
 Községinfó
 Mézgás Szlovákia térképén
 E-obce.sk

Mezgas
Trencsén vármegye települései
Alsódraskóc

Alsódraskóc (szlovákul Dolné  Držkovce, ) Nagydraskóc településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 10 km-re nyugatra fekszik.

Története 
A falu területe 1232-ben Dezső fia Fülöp birtoka volt. A települést 1400-ban említik "Dersk" alakban először. Draskóc először a 15. században jelenik meg két külön faluként. Alsódraskócot 1426-ban "Also Dersk" néven említik először. 1497 "Draskovec", 1525 "Derskocz" néven szerepel.
A 15 – 16. században többek közt a Kun, Laskár, Repa, Restien, Ziho, Ruin, Farkas és Kovács családok voltak főbb birtokosai. Később részben a Derskóczy család az egyik legnagyobb birtokos. 1598-ban 22 nemesi háza volt. A 16. – 17. században jelentős lett a szőlőtermesztés. 1673-ban fazekas és szűcsmesterséget folytató családok éltek a községben. A 18. század folyamán a lakosság száma jelentősen emelkedett. 1828-ban 20 házában 219 lakos élt.

Vályi András szerint "Alsó Drskotz, tótúl Dolne Drskovcze, tót falu Trentsén Vármegyében, 526birtokosai külömbféle Urak, lakosai katolikusok, fekszik Zay Ugrócztól más fél mértföldnyire, erdős térsége meglehetős termékenységű, búzát is terem, második Osztálybéli."

Fényes Elek szerint "Alsó-Draskócz, Trencsén m. tót falu, 164 kath., 25 evang. 12 zsidó lak. Lakosi nagy részt nemesek."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 251, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben Nagydraskóc 672 lakosából 667 szlovák volt.

Nevezetességei 
 Szent Cirill és Metód tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1931-ben épült.
 Műemlék az egykori jegyzői ház.

Neves személyek 
Itt született 1875-ben Dr. Karol Kmeťko nyitrai püspök.

Források

További információk 
 Községinfó
 Nagydraskóc Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk
 E-obce.sk

Alsodraskoc
Trencsén vármegye települései
Felsődraskóc

Felsődraskóc (szlovákul Horné  Držkovce, ) Nagydraskóc településrésze, korábban önálló falu  Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 9 km-re nyugatra fekszik.

Története 
Draskóc települést 1400-ban említik Dersk alakban először. Draskóc először a 15. században jelenik meg két külön faluként. Alsódraskócot 1426-ban Also Dersk néven említik először. 1497 Draskovec, 1525 Derskocz néven szerepel. 1515-ben Felsődraskóc Felsew Derskfalva néven tűnik fel.
1598-ban 15 ház állt a faluban. Az 1784-es népszámlálás szerint 31 házában 155 lakos élt. 1828-ban 16 háza és 146 lakosa volt. A 17. – 18. században több nemesi család birtoka volt.

Vályi András szerint "Felső Drskotz, Horne Drskovtze. Tót falu Trentsén Vármegyében, Kis Radnához nem meszsze, az előbbeninek szomszédságában, birtokosai külömbféle Urak, lakosai katolikusok, határja középszerű, fája mind a’ kétféle elég, legelője hasonlóképen, második Osztálybéli."

Fényes Elek szerint "Felső-Draskócz, Trencsén m. tót falu, ez is nemes helység. 93 kath. lak."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 72, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben Nagydraskóc 672 lakosából 667 szlovák volt.

Nevezetességei 
1900-ban épített kápolnája.

Források

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Felsődraskóc Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk
 E-obce.sk

Felsodraskoc
Trencsén vármegye települései
Csuklász

Csuklász (szlovákul Čuklasovce)  Nagydraskóc településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 11 km-re északnyugatra fekszik.

Története 
1352-ben Chuklaz, 1598 Cwklssocz néven említik. A Csuklászy, vagy Csuklaszóczy család ősi fészke. 1352-ben említik Csuklászy Istvánt. Egy másik Csuklászy István 1514 és 1523 között királyi tisztségviselő volt. 1523-ban Csuklászy Pál birtoka. Később több nemesi család is birtokos a településen, például a Borcsiczky, Ribár, Marikovszky, Kvasovszky, Kmeth és Ghilányi családok.
1598-ban 18 nemesi ház állt a községben. 1784-ben 30 háza és 188 lakosa, 1828-ban 24 háza és 136 lakosa volt. Lakói főként mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "CSUKLÁS. Csuklasovcze. Tót falu Trentsén Vármegyében, földes Ura Borsiczky Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Kis Hradna mellett, mellynek filiája, Zaj Ugrótztól mintegy két mértföldnyire, határbéli földgyének sovanysága miatt, harmadik Osztálybéli."

Fényes Elek szerint "Csuklász, tót falu, Trencsén most A. Nyitra vgyében, 160 kath., 14 zsidó lak. F. u. többen. Ut. p. N. Zsámbokrét.
" 

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 198, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben Nagydraskóc 672 lakosából 667 szlovák volt.

Nevezetességei 
Harangláb.

Források

További információk 
 Sznopek család oldalán
 Községinfó
 Csuklász Szlovákia térképén
 Travelatlas.sk
 E-obce.sk

Csuklasz
Nagyhelvény

Nagyhelvény (szlovákul Veľké Chlievany) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 3 km-re délnyugatra fekszik.

Története 
1276-ban "Hleulan" néven említik először. 1323-ban "Maior villa Holewna", 1398-ban "Helwen", 1439-ben "Naghelwen",  1472-ben "Chliewen", 1501-ben "Chlewan" néven említik. A középkorban Trencsén várának tartozéka, majd a gróf Cseszneky család birtoka volt. A 15. században a Helvényi és Halácsy családok is részbirtokot szereztek. A jobbágyok neveit már 1498-ban és 1525-ben feljegyezték. Lakói mezőgazdasággal foglalkoztak.

Vályi András szerint "Felső Helben, Visne Chlebani, vagy Helbing. Tót falu Nyitra Várm. földes Ura Korosi Uraság, lakosai katolikusok, fekszik az előbbeninek szomszédságában, Korosnak filiája, fája, és szőleje nintsen, de réttye, és földgye jó, piatzozása alkalmatos Nagy Tapoltsányon, és Bájnán, malma helyben, legelője elég van."

Fényes Elek szerint "Helbény (Alsó és Felső), (Chlban); két egymás mellett lévő tót falu, Nyitra vmegyében, ut. p. N. Tapolcsánhoz 3/4 órányira: az első 229 kath. 21 zsidó; – a második 115 kath., 10 zsidó lak; synagógával. F. u. több közbirtokosok."

A trianoni békeszerződésig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 366, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 431 lakosából 429 szlovák volt.

2011-ben 483 lakosából 463 szlovák volt.

Neves személyek
Lehet hogy itt született 1763-ban Juraj Palkovič esztergomi kanonok.
Itt szolgált Cserenyey István (1878-1947) esperes, plébános, egyháztörténész.

Nevezetességei 
 Római katolikus temploma a 15. században gótikus stílusban épült. 1712-ben átépítették.

Jegyzetek

Források 
2016 Veľké Chlievany. Veľké Chlievany

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Nagyhelvény Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Báni járás települései
Trencsén vármegye települései
Nagyvendég

Nagyvendég (szlovákul Veľké Hoste) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban.

Fekvése 
Bántól 12 km-re délnyugatra, a Livina-patak bal partján fekszik.

Története 
A mai község területén már az újkőkorban emberi település volt. A régészeti letekek szerint a lengyeli kultúra, majd a bronzkorban a hallstatti kultúra népe lakott itt. A terület a római korban is lakott volt, majd a 7.-9. század közötti időből korai szláv település temetője került itt elő.

A mai falu valószínűleg a 11. században keletkezett, írott forrás azonban csak 1329-ben "Wendegy" néven említi először. 1390-ben már Nogwendegy alakban említik. Kezdetben a Hont-Pázmány nembeli Becsend birtoka. A 16. századtól a nagytapolcsányi, majd a 17. századtól a tavarnoki uradalom része volt. 1570-ben 5 és fél elhagyott jobbágytelek, 3 zsellér és 6 új adózó porta található a településen. 1715-ben 12 adózó háztartása létezett. 1778-ban 2 malom, 30 jobbágy és 11 zsellér háztartás állt a községben. 1828-ban 40 házában 274 lakos élt. Lakói földművesek, napszámosok voltak.

Vályi András szerint "Kis, és Nagy Vendég. Két tót falu Nyitra Várm. földes Ura Gr. Traun Uraság, lakosai katolikusok, és másfélék; N. Vendég Kis Vendégnek filiája; határbéli földgyeik hasonlók Zlatnikéhoz."

Fényes Elek szerint "Kis- és Nagy-Vendég, (Hosztye Male, Velke), Nyitra m. két egymás mellett lévő tót falu, a trencséni országutban, Trencsén vmegye szélén, az első 258 kath., 8 zsidó lak., s kath. paroch. templommal; a második 272 kath., 8 zsidó lak. Erdejük derék, de földeik soványak; legelőjük jó. F. u. gr. Erdődy Józsefnő. Ut. p. Nagy-Tapolcsán."

A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Nyitrazsámbokréti járásához tartozott.

Népessége
1910-ben 423, túlnyomórészt szlovák lakosa volt.

2001-ben 580 lakosából 578 szlovák volt.

2011-ben 574 lakosából 559 szlovák.

Nevezetességei 
A Hétfájdalmú Szűzanya tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1920-ban épült.

Híres emberek 
Itt született 1654. november 29-én Dubovszky János matematikus, pedagógus.

Források

Külső hivatkozások 
 Községinfó
 Nagyvendég Szlovákia térképén
 E-obce.sk

A Báni járás települései
Nyitra vármegye települései