Rostov na Donu

Rostov na Donu (;  – v ukrajinské literatuře též Ростів) je město na jihu evropské části Ruska. Leží na řece Don, 46 km od jejího ústí do Azovského moře a asi 100 km od hranic s Ukrajinou. Je správním střediskem Rostovské oblasti a celého Jižního federálního okruhu. Žije zde  obyvatel.

Dějiny 
Město bylo založeno v roce 1749 (listinou císařovny Alžběty Petrovny z 15. prosince) a nedlouho po jeho založení zde vznikla i pevnost Demetrius. Pojmenováno bylo po biskupovi svatém Dimitriji Rostovském, pocházejícím z Rostova v Jaroslavské oblasti. Díky vhodné poloze nedaleko moře se malé město kolem své pevnosti postupně rozšiřovalo.

Od roku 1784 byla pevnost Demetrius s okolním sídlištěm spolu s Nachičevanem na Donu, Taganrogem a Azovem součástí Mariupolského ujezdu (okresu) Jekatěrinoslavské gubernie. V roce 1796 se Mariupolská župa stala součástí gubernie Novoruské. V roce 1797 byla provincie opět rozdělena na 12 krajů, včetně samostatného okresu Rostov. V roce 1802 byl okres Rostov znovu součástí Jekatěrinoslavské gubernie.

Název Rostov na Donu ve své dnešní podobě je z roku 1796, kdy tehdejší městys získal práva skutečného města. Až do roku 1917 bylo město právem považováno za obchodní město. Díky velkému dopravnímu ruchu na řece Donu se rozrůstalo tak rychle, že už roku 1928 sem byly přestěhovány úřady regionální správy z Novočerkassku. V letech 1915–20 se Rostov stal střediskem prorusky smýšlejících („moskvofilních“) Rusínů a Ukrajinců z rakousko-uherské Haliče, kteří sem byli evakuováni před perzekucemi ze strany rakouských úřadů (Haličsko-ruský výbor vedený Volodymyrem Dudykevyčem tu pro ně dokázal zřídit i gymnázium) a mnoho Ukrajinců studujících na univerzitě se rovněž přistěhovalo z Varšavy; fungovala zde velmi silná ukrajinská obec. V letech 1918–19 byl i proto ukrajinskými nacionalisty Rostov nárokován do rámce nově vzniklé Ukrajinské lidové republiky, nicméně, zůstal v hranicích Ruska. V Rostově převažovalo rusky mluvící obyvatelstvo před ukrajinsky mluvícím v poměru 60:40, na rozdíl od sousedící oblasti Kubáně, která byla silně ukrajinská (Ukrajinci 915 450 lidí, Rusové 498 102 k roku 1926).

V rámci boje komunistů proti náboženství, po ruské občanské válce a ustanovení rudé vlády tu byly zbořeny dvě kdysi dominantní katedrály – Katedrála sv. Alexandra Něvského a Katedrála sv. Jiří v Nachičevanu.

V době Velké vlastenecké války bylo město dvakrát obsazeno německou armádou. První okupace začala 21. prosince 1941 a trvala pouze sedm dní. Němečtí generálové město považovali za důležitou železniční křižovatku, říční přístav a přístup na Kavkaz. První tanková armáda byla z města vytlačena již 27. prosince, avšak Němci město znovu obsadili 24. července 1942. Druhá okupace trvala až do 14. února 1943. Obnova bombardováním těžce poškozeného města trvala více než deset let.

Přestože na začátku 90. let minulého století po pádu SSSR tu byla bída a kriminalita, situace se dnes lepší. Vznikají nové podniky a jiné se sem usazují z okolních oblastí. Důležitým zaměstnavatelem je firma Rostvertol, vyrábějící vrtulníky. Obrat zahraničního obchodu Rostovské oblasti v roce 2012 činil 10,2 mld. USD (vývoz: 5,31 mld. USD, dovoz: 4,88 mld.).

V brzkých ranních hodinách 24. června 2023 bylo město obsazeno vojáky Wagnerovy skupiny pod vedením Jevgenije Prigožina. Ruský prezident Vladimir Putin to označil za vzpouru.

Obyvatelstvo 
Milionu obyvatel dosáhl Rostov na konci 80. let 20. století; v současnosti je 10. největším městem Ruska. Většinu obyvatelstva tvoří Rusové, výraznější menšinou (okolo 2 %) jsou Ukrajinci a Arméni.

Doprava 
V Rostově funguje mezinárodní letiště a mezinárodní říční přístav. Sídlí zde správa Severokavkazské dráhy. Městem prochází dopravní koridor Moskva–Voroněž–Rostov na Donu–Kavkaz. Zároveň zde odbočuje silnice spojující Rostov s Mariupolem a Oděsou a železnice přes Taganrog na Donbas a dále na Ukrajinu.

Tramvajová doprava v Rostově na Donu čítala roku 2007 6 linek; dále zde jezdí 11 linek trolejbusů, 72 linek autobusů a 54 maršrutek. Již několik desetiletí je v plánu výstavba metra, v květnu 2010 počítal plán města s první linkou vedoucí směrem západ – severovýchod, plánované datum uvedení do provozu první etapy metra je v roce 2020.

V dubnu 2021 byl v rostovském přístavu dokončen terminál na překládku až 1 milionu tun obilí ročně. Kapacita terminálu bude postupně navyšována.

Osobnosti města 
 Jelena Gněsina (1874–1967), ruská hudební pedagožka, pianistka a skladatelka
 Martiros Sarjan (1880–1972), arménský malíř
 Sabina Spielrein (1885–1942), ruská lékařka židovského původu
 Savielly Tartakower (1887–1956), kosmopolitní šachový velmistr a teoretik
 Georgij Petrusov (1903–1971), sovětský novinářský fotograf
 Alexandr Pečerskij (1909–1990), poručík Rudé armády, přeživší KL Sobibor
 Michail Simonov (1929–2011), sovětský a ruský konstruktér letadel
 Viktor Ponědělnik (1937), ruský fotbalista
 Alexandr Kajdanovskij (1946–1995), sovětský, respektive ruský herec, scenárista a režisér
 Konstantin Lavroněnko (1961), ruský filmový a divadelní herec
 Alexandr Mitrofanov (1957), český novinář ruské národnosti
 Irina Livanovová (1965), ruská filmová herečka
 Světlana Gončarenková (1971), ruská atletka, sprinterka
 Antonina Krivošapková (1987), ruská atletka, sprinterka
 Eva Rivas (1987), rusko–arménská zpěvačka
 Throawy (2005), ruský poloprofesionální hráč hry Counter Strike Global Offensive
 Věra Stěpanovna Morhunovová (1924–1944) – padlá při osvobozování Československa za druhé světové války

Partnerská města 
  Antalya, Turecko
  Čchongdžu, Jižní Korea
  Doněck, Ukrajina
  Dortmund, Německo
  Gera, Německo
  Glasgow, Spojené království
  Homel, Bělorusko
  Jerevan, Arménie
  Kajaani, Finsko
  Le Mans, Francie
  Luhansk, Ukrajina
  Mobile, USA
  Oděsa, Ukrajina
  Oral, Kazachstán
  Pleven, Bulharsko
  Toronto, Kanada
  Volos, Řecko

Galerie

Panoráma

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránka městské správy 
 Rostov na mojgorod.ru
 Kostely ve starém Rostově
 Topografická mapa ze sovětských dob
 Historické obrázky města

 
Města v Rostovské oblasti
Města vojenské slávy
Sídla na Donu
Sídla založená roku 1749