Ion Ungureanu

Ion Ungureanu () a fost un actor, regizor și luptător pentru identitate națională din Republica Moldova, care a îndeplinit funcția de ministru al culturii și cultelor al Republicii Moldova (6 iunie 1990 - 5 aprilie 1994) și a fost deputat în primul Parlament al Republicii Moldova între anii 1990-1994.

Ion Ungureanu este unul din cei 278 de delegați ai primului parlament al fostei R.S.S. Moldovenească (devenită apoi Republica Moldova), care au votat Declarația de Independență a Republicii Moldova la 27 august 1991.

Biografie 
Ion Ungureanu s-a născut la 2 august 1935 în satul Opaci din comuna Căușeni (județul Tighina, România), astăzi în raionul Căușeni (Republica Moldova). Membru ULCT. A făcut studii de filologie la Institutul Pedagogic din Chișinău (1954-1955), apoi a studiat actoria la cunoscuta Școală teatrală “Boris Șciukin” din Moscova (1955-1960). Între anii 1963-1964 a mai urmat cursurile superioare de regie din capitala URSS.

După absolvirea studiilor actoricești, a fost angajat în anul 1960 ca actor la Teatrul "Luceafărul" din Chișinău, îndeplinind în perioada 1964-1971 și funcția de director artistic al teatrului. Este acuzat de naționalism și nevoit să părăsească RSS Moldovenească. Pleacă la Moscova, unde lucrează ca regizor la Teatrul Armatei din metropola rusă (1978-1989).

Ion Ungureanu a debutat în cinematografie în anul 1958 în filmul Când omul nu-i la locul lui, primul film artistic realizat la studioul "Moldova-film". În decursul timpului, s-a impus ca un interpret care știe să îmbine firescul cu expresivitatea artistică. A jucat în 25 filme. Rolurile sale cele mai cunoscute au fost Boris Grădinaru din Când omul nu-i la locul lui (1958), Sfântul Petru din Se caută un paznic (1967) și cel din filmul Favoritul (1976). De asemenea, a dublat zeci de filme în limba română. A regizat mai multe filme la televiziunea centrală din Moscova.

În anul 1989 revine în Republica Moldova. Îndeplinește funcția de ministru al culturii și cultelor (6 iunie 1990 - 5 aprilie 1994), apoi pe cea de vicepreședinte al Fundației Culturale Române din București (1995-2005).

În calitate de ministru, Ion Ungureanu a luat o serie de decizii cum ar fi cea ca timp de doi ani, pentru învățarea limbii române literare, regizorii basarabeni să lucreze în teatrele din România. El a desființat în anul 1992 Teatrul Național "A. Pușkin" din Chișinău, înființând în locul lui Teatrul Național "Mihai Eminescu" . 

A repus în centrul Chișinăului statuia lui Ștefan cel Mare.De asemenea a avut mare impact asupra readucerii statuii lupoaicei.

Ion Ungureanu a decedat sâmbătă, 28 ianuarie 2017, la Spitalul Colțea din București. A fost înmormântat marți, 31 Ianuarie, în Cimitirul Central din Chișinău, cu onoruri militare.

Distincții și decorații
Ordinul Republicii (2012)
Medalia „Meritul Civic” (1996)

Ion Ungureanu a primit titlurile de Maestru emerit în arte al Uniunii Sovietice (1981), Artist al poporului din RSS Moldovenească (1989), decernându-i-se și Premiul "Intervidenie" pentru filmul televizat "Lika" (Plovdiv, Bulgaria, 1981) și Premiul Național (1990).

Filmografie

Actor

Filme de ficțiune 

 Când omul nu-i la locul lui (1958) - Boris Grădinaru 
 Armaghedon (1962) - mirele
 Călătorie în april (1962) - președinte
 Leacuri amare (s/m, 1963) - Somnilă
 Bariera (s/m, episod, 1963)
 Serghei Lazo (1967) - Komarovski
 Se caută un paznic (1968) - Sfântul Petru
 Ofițer în rezervă (1971) - instructor
 Viforul roșu (1971) - Gheorghe Ghiță
 Acest dulce cuvânt - libertatea ("Mosfilm", 1972) - senatorul Ramires
 Podurile (1973) - Ștefanache
 Bărbații încărunțesc de tineri (1974) - Chiril Armașu
 Calul, pușca și nevasta (1975) - Novac
 Favoritul (1976) - inspectorul Lodge;
 Povestea lui Făt-Frumos (1977) - Laur-Balaur
 Când ai alături un bărbat (episod, 1977)
 Centaurii ("Mosfilm", 1978) - senator
 Pregătire de examen (episod, 1979)
 Taina vilei Greta ("Mosfilm", 1984) - procurorul
 Cum să devii fericit ("Mosfilm", 1985) - savantul
 Povestea unui om necunoscut ("Mosfilm", 1986) - avocatul Pekarski
 Nikolai Vavilov ("Mosfilm", 1987) - președintele Academiei de Științe
 Dansul efemer al dragostei (1988) - conducătorul ansamblului
 Codrii (serial televizat, 1991) - președinte ș.a.

Teatru de televiziune 

 Păsările tinereții noastre (după Ion Druță, 1974)
 Lika (după A.Zubarev, 1980)
 Nora (după piesa "Casa cu păpuși" de Henrik Ibsen, 1982)
 Ultima întâlnire (după A.Galin, 1986)
 Trandafiri albi, elefanți de culoare roză (după W.Gibson, 1987) 
 Sfânta sfintelor (după Ion Druță, 1988).

Scenarist 

 Monolog (film documentar, 1967) - coautor

Referințe

Legături externe 
 - 27  august  1989, Ion Ungureanu citește Proclamația de Suveranitate a R.S.S.Moldovenești
 Web-enciclopedia filmului moldovenesc - Ion Ungureanu

Nașteri în 1935
Nașteri pe 2 august
Decese în 2017
Decese pe 28 ianuarie
Actori moldoveni
Actori de teatru moldoveni
Actori de teatru români
Actori de film moldoveni
Actori de film români
Actori de televiziune moldoveni
Actori de televiziune români
Decorați cu Ordinul Republicii al Republicii Moldova
Deputați moldoveni
Directori de teatre români
Miniștri ai culturii ai Republicii Moldova
Oameni din județul interbelic Tighina
Regizori moldoveni
Regizori români
Români basarabeni
Scenariști moldoveni
Scenariști români
Semnatarii Declarației de Independență a Republicii Moldova
Decorați cu Medalia Meritul Civic (Republica Moldova)
Decorați cu Ordinul de Onoare al Republicii Moldova
Înmormântări în Cimitirul Central din Chișinău
Militanți ai românismului
Actori sovietici
Regizori sovietici
Artiști ai Poporului din RSS Moldovenească
Scenariști sovietici
Decese în București
Comisari ai poporului și miniștri ai RSS Moldovenești
Absolvenți ai Universității Pedagogice de Stat Ion Creangă din Chișinău