alibayram/wikipedia-40-langs huggingface dataset:
ISO 3166-2:CY

Kódy ISO 3166-2 pro Kypr identifikují 6 distriktů (stav v roce 2015). První část (CY) je mezinárodní kód pro Kypr, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících distrikt.

Seznam kódů

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

CY
Kypr
Distrikty na Kypru
Agen

Agen [] je město v Nové Akvitánii na jihu Francie, ležící na řece Garonně asi 130 kilometrů od Bordeaux. Je sídlem departementu Lot-et-Garonne. Počet obyvatel je přibližně 34 000.

Historie 
Toto území bylo osídleno již v neolitické době. V 8. století bylo město zdevastováno Araby a v 9. století ohrožováno severskými nájezdníky. Roku 1347 postihl město dýmějový mor. Během stoleté války Agen třikrát změnil válčící stranu až roku 1453 připadl Francii. Dne 10. června 2018 proběhlo v Agenu blahořečení Adèle de Batz de Trenquelléon, řeholnice, která ve městě zemřela. Tomuto obřadu předsedal kardinál Angelo Amato.

Vývoj počtu obyvatel 
Počet obyvatel

Památky 
 katedrála Saint-Caprais d'Agen – původně z 11. století
 kostel Panny Marie Jakobínské – původně kaple dominikánského kláštera z roku 1249
 dům Jacquese Boého Jasmin – básníka a přítele Mistrala

Hospodářství 
V okolí města se rozprostírají rozsáhlé švestkové sady. Křižáci přivezli plody z křížových výprav na blízkém východě do Francie. Mniši z blízkého údolí řeky Lot byli první, kteří švestky usušili a prodávali je jako sušené ovoce. V současnosti opouští továrny 35 000 tun sušených švestek..

Osobnosti města 
 Bernard Palissy
 Michel Serres (* 1930–2019), filosof
 Francis Cabrel (* 1953), zpěvák
 Béatrice Uria-Monzon (* 1963), operní pěvkyně
 Aymeric Laporte (* 1994), fotbalista
 Christian Fechner (1944–2008), filmový producent

Partnerská města 
  Corpus Christi, USA
  Dinslaken, Německo
  Llanelli, Velká Británie
  Toledo, Španělsko
  Tuapse, Rusko

Odkazy

Související články 

 Diecéze agenská

Externí odkazy 
 

Města v Nové Akvitánii
Obce v departementu Lot-et-Garonne
Francouzské prefektury
ISO 3166-2:DO

Kódy ISO 3166-2 pro Dominikánskou republiku identifikují 31 provincií, 1 distrikt hlavního města a 10 regionů (stav v roce 2015). První část (DO) je mezinárodní kód pro Dominikánskou republiku, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících provincii.

Zpravodaj 
 :en:ISO 3166-2:2000-06-21

Seznam kódů 
 Provincie, distrikt hlavního města: 
 DO-01 Distrito Nacional (Santo Domingo)
 DO-02 Azua (Azua)
 DO-03 Baoruco (Neiba)
 DO-04 Barahona (Barahona)
 DO-05 Dajabón (Dajabón)
 DO-06 Duarte (San Francisco de Macorís)
 DO-07 Elías Piña (Comendador)
 DO-08 El Seibo (El Seibo)
 DO-09 Espaillat (Moca)
 DO-10 Independencia (Jimaní)
 DO-11 La Altagracia (Higüey)
 DO-12 La Romana (La Romana)
 DO-13 La Vega (La Vega)
 DO-14 María Trinidad Sánchez (Nagua)
 DO-15 Monte Cristi (Monte Cristi)
 DO-16 Pedernales (Pedernales)
 DO-17 Peravia (Baní)
 DO-18 Puerto Plata (Puerto Plata)
 DO-19 Salcedo (Salcedo)
 DO-20 Samaná (Samaná)
 DO-21 San Cristóbal (San Cristóbal)
 DO-22 San Juan (San Juan)
 DO-23 San Pedro de Macorís (San Pedro de Macorís)
 DO-24 Sánchez Ramírez (Cotuí)
 DO-25 Santiago (Santiago)
 DO-26 Santiago Rodríguez (Sabaneta)
 DO-27 Valverde (Mao)
 DO-28 Monseñor Nouel (Bonao) 
 DO-29 Monte Plata (Monte Plata) 
 DO-30 Hato Mayor (Hato Mayor) 
 DO-31 San José de Ocoa (San José de Ocoa)

 Regiony: 
 DO-33 Cibao Nordeste
 DO-34 Cibao Noroeste
 DO-35 Cibao Norte
 DO-36 Cibao Sur
 DO-37 El Valle
 DO-38 Enriquillo
 DO-39 Higuamo
 DO-40 Ozama
 DO-41 Valdesia
 DO-42 Yuma

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

DO
Dominikánská republika
Fortunát Hartmann

Fortunát Hartmann, křtěný Jan Ondřej, někdy též Fortunatus (12. srpna 1714 Plzeň – 10. srpna 1779 Plasy), byl od roku 1755 do své smrti opatem cisterciáckého kláštera v Plasích.

Plzeňský rodák složil profesní slib do rukou plaského opata Evžena Tyttla v srpnu 1732. V Plasích studoval na domácím studiu morální teologii, v roce 1736 se podílel na sepsání gratulačního sborníku básní při příležitosti dokončení stavby konventu a 50. jubilea složení řeholních slibů opata Tyttla. Později Hartmann profesorem filozofie v Praze. Poté se vrátil do Plas, kde se stal nejprve převorem a od roku 1755 až do své smrti opatem. V roce 1764 byl zvolen vizitátorem a generálním vikářem řádu v Čechách a na Moravě.

Za jeho vlády se zvětšilo klášterní panství a byla dokončena stavba Mariánské Týnice, ke které přispěl především výstavbou samotného proboštství a výzdobou kostela.

Střípky ze života 
 dokončil stavbu nového dvora v Lomanech
 v první polovině své vlády barokně nechal přestavit hospodářský dvůr Třemošnice
 v letech 1756–1757 nechal opravit a přestavět v barokním stylu budovu proboštství v České Lípě
 v roce 1757 koupil panství a zámek v Dolní Bělé, získal tak mimo jiné dvory Tlucná a Vrtba
 následujícího roku nechal naproti dvoru v Tlucné vystavět nový ovčín, později přebudoval i starý dvůr
 také roku 1758 nechal u silnice mezi Trojany a Hadačkou postavit Olšanskou myslivnu
 ve dvoře Vrtba nechal v roce 1761 postavit novou stodolu a možná ještě další budovy
 roku 1764 dokončil přestavbu dvora v Lednici
 nechal opravit kapli sv. Jana Křtitele v kaceřovském zámku
 v roce 1766 nechal postavit velkou stodola v areálu starého zámeckého dvora v Dolní Bělé
 v roce 1769 nechal opravil hospodářský dvůr Kalec

Odkazy

Reference

Literatura 
 Martin Svatoš: „AMOR MUSAS IN PLAUSUM PROVOCAT“ – Gratulační sborníky plaskému opatu Eugenu Tyttlovi z r. 1736 v kontextu novolatinské literatury; In: Plaský klášter a jeho minulý a současný přínos pro kulturní dějiny, s. 106; Městský úřad Plasy a Muzeum a galerie severního Plzeňska v Mariánské Týnici 2005, 
 Petr Rožmberský: Dvory plaských cisterciáků, nakladatelství P. Mikota, Plzeň 1999,

Externí odkazy 
 

Opati kláštera v Plasích
Čeští cisterciáci
Narození v roce 1714
Narození 12. srpna
Narození v Plzni
Úmrtí v roce 1779
Úmrtí 10. srpna
Úmrtí v Plasích
Muži
Silvester Hetzer

Silvester Hetzer (též Silvestrus, 30. června 1690, Blšany u Žatce – 30. června 1755) byl v letech 1748–1755 opat cisterciáckého kláštera v Plasích.

Po absolvování koleje sv. Bernarda v Praze prošel plaským noviciátem pod vedením P. Benedikta Scheppela. Následně se stal kantorem a učitelem noviců. Několik let působil jako kralovický farář. Plaským opatem byl zvolen 26. října 1748.

V letech 1748–1751 nechal postavit v Hodyni velkou barokní kapli sv. Jana Křtitele.

Od roku 1752 nechal téměř od základů znovu vystavět hospodářský dvůr Lednice, stavba byla dokončena až za jeho nástupce Fortunáta Hartmanna.

Roku 1753 nechal postavit v hospodářském dvoře Třemošnice novou mléčnici.

Externí odkazy 
 
 Petr Rožmberský: Dvory plaských cisterciáků, nakladatelství P. Mikota, Plzeň 1999, 

Opati kláštera v Plasích
Cisterciáci
Narození v roce 1690
Úmrtí v roce 1755
Muži
Narození v Blšanech
ISO 3166-2:DZ

Kódy ISO 3166-2 pro Alžírsko identifikují 58 provincií (stav k prosinci 2022). První část (DZ) je mezinárodní kód pro Alžírsko, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících provincii.

Seznam kódů

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

DZ
Alžírsko
ISO 3166-2:EE

Kódy ISO 3166-2 pro Estonsko identifikují 15 krajů, 64 venkovských obcí a 15 městských obcí (stav v roce 2020). První část (EE) je mezinárodní kód pro Estonsko, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících kraj.

Seznam kódů

Kraje 
 EE-37 Harjumaa 
 EE-39 Hiiumaa
 EE-44 Ida-Virumaa
 EE-49 Jõgevamaa
 EE-51 Järvamaa
 EE-57 Läänemaa
 EE-59 Lääne-Virumaa
 EE-65 Põlvamaa
 EE-67 Pärnumaa
 EE-70 Raplamaa
 EE-74 Saaremaa
 EE-78 Tartumaa
 EE-82 Valgamaa
 EE-84 Viljandimaa
 EE-86 Võrumaa

Venkovské obce 
 EE-130 Alutaguse
 EE-141 Anija
 EE-142 Antsla
 EE-171 Elva
 EE-191 Haljala
 EE-198 Harku
 EE-205 Hiiumaa
 EE-214 Häädemeeste
 EE-255 Järva
 EE-245 Jõelähtme
 EE-247 Jõgeva
 EE-251 Jõhvi
 EE-272 Kadrina
 EE-283 Kambja
 EE-284 Kanepi
 EE-291 Kastre
 EE-293 Kehtna
 EE-303 Kihnu
 EE-305 Kiili
 EE-317 Kohila
 EE-338 Kose
 EE-353 Kuusalu
 EE-432 Luunja
 EE-431 Lääne-Harju
 EE-441 Lääne-Nigula
 EE-430 Lääneranna
 EE-442 Lüganuse
 EE-478 Muhu
 EE-480 Mulgi
 EE-486 Mustvee
 EE-503 Märjamaa
 EE-528 Nõo
 EE-557 Otepää
 EE-586 Peipsiääre
 EE-638 Põhja-Pärnumaa
 EE-615 Põhja-Sakala
 EE-618 Põltsamaa
 EE-622 Põlva
 EE-651 Raasiku
 EE-653 Rae
 EE-661 Rakvere
 EE-668 Rapla
 EE-689 Ruhnu
 EE-708 Räpina
 EE-698 Rõuge
 EE-712 Saarde
 EE-714 Saaremaa
 EE-719 Saku
 EE-726 Saue
 EE-732 Setomaa
 EE-792 Tapa
 EE-796 Tartu
 EE-803 Toila
 EE-809 Tori
 EE-824 Tõrva
 EE-834 Türi
 EE-855 Valga
 EE-890 Viimsi
 EE-899 Viljandi
 EE-901 Vinni
 EE-903 Viru-Nigula
 EE-907 Vormsi
 EE-928 Väike-Maarja
 EE-917 Võru

Městské obce 
 EE-184 Haapsalu
 EE-296 Keila
 EE-321 Kohtla-Järve
 EE-424 Loksa
 EE-446 Maardu
 EE-511 Narva
 EE-514 Narva-Jõesuu
 EE-567 Paide
 EE-624 Pärnu
 EE-663 Rakvere
 EE-735 Sillamäe
 EE-784 Tallinn
 EE-793 Tartu
 EE-897 Viljandi
 EE-919 Võru

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.
 Administrativní dělení Estonska

EE
Administrativní dělení Estonska
ISO 3166-2:GR

Kódy ISO 3166-2 pro Řecko identifikují 1 autonomní region a 13 administrativních regionů (stav v roce 2016). První část (GR) je mezinárodní kód pro Řecko, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících autonomní region či písmena v případě administrativních regionů.

Seznam kódů 
 GR-A Východní Makedonie a Thrákie
 GR-I Attika
 GR-G Západní Řecko
 GR-C Západní Makedonie
 GR-F Jónské ostrovy
 GR-D Epirus
 GR-B Střední Makedonie
 GR-M Kréta
 GR-L Jižní Egeis
 GR-J Peloponés
 GR-H Střední Řecko
 GR-E Thesálie
 GR-K Severní Egeis
 GR-69 autonomní region Athos

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

GR
Geografie Řecka
Analytický jazyk

Analytický jazyk (nebo izolační jazyk, amorfní jazyk) je jazyk, který pracuje pouze s volnými morfémy. Nepoužívá tedy skloňování či časování slov, jejich forma zůstává stejná. Gramatické funkce jsou tedy vyjádřeny pomocí slovosledu a tzv. funkčních slov.

Výhradně analytickými jazyky jsou například vietnamština či barmština. Jejich syntax je velmi striktní. Slovosled se používá např. pro vyjádření určitosti (v angličtině se pro toto používají členy 'the' a 'a'). Daleko důležitější je role příslovcí.

Ze západoevropských jazyků se mezi analytické řadí angličtina, která však obsahuje i některé prvky ohýbání (stará angličtina byla jazykem flektivním).

Související články 
 Syntetický jazyk
 Flektivní jazyk
 Aglutinační jazyk

Typy jazyků
Větná stavba
Syntetický jazyk

Syntetický jazyk je označení pro jazyky, které pracují s flexí a různými typy slovotvorby.
Do této skupiny patří jazyky flektivní a aglutinační.

Syntetické jazyky jsou protikladem analytických jazyků.

Související články 
 Morfologická typologie jazyků
 Analytický jazyk
 Flektivní jazyk
 Aglutinační jazyk

Externí odkazy 
 

Typy jazyků
Lingvistická morfologie

eo:Lingva tipologio#Sintezaj lingvoj
Flektivní jazyk

Flektivní (též flexivní, flexívní) jazyk vyjadřuje gramatické funkce pomocí flexe (ohýbání), tj. skloňování a časování, předpon a přípon. Flektivní jazykový typ je charakteristický dobře vyvinutou diferenciací morfému a slova, slova a věty. Vlivem redukce koncovek dochází k hromadění významů v koncovce, slovo se skládá z kmene a koncovky. Koncovka nese najednou sémantické a syntaktické vlastnosti, díky tomuto jevu je možno nejjasněji rozlišit slovní druhy. V morfologické rovině jazyka je silně rozvinutá shoda, velmi zřetelné vyjádření kategorie slova a kategorie věty. Tvorba slov se vyznačuje přenesením slova do jiné třídy. Syntax se vyznačuje volným slovosledem, který je podmíněn existencí koncovek. Dále je možno pozorovat bohatý repertoár vedlejších vět.

Zástupci flektivních jazyků jsou jazyky slovanské (čeština, slovenština, ruština, polština, ukrajinština, běloruština, rusínština), baltské (litevština, lotyština), bantuské, latina, řečtina.

Literatura

Související články 
 Morfologická typologie jazyků
 Analytický jazyk
 Syntetický jazyk
 Aglutinační jazyk

Typy jazyků
Lingvistická morfologie
Kryštof Tengler

Kryštof Tengler (též Christophorus Tengler;  Pesvice (Běstviny u Chotěboře) – 19. července 1666, Plasy?) byl v letech 1652–1666 opatem cisterciáckého kláštera v Plasích.

Novicem plaského kláštera se stal za opata Jiřího Vašmucia. Působil jako farář v Oboře, Plané, Rabštejně a Žluticích, převor a probošt v lužickém klášteře Maria Stella.

Plaským opatem byl zvolen dvanácti hlasy dne 26. července 1651. Za jeho vlády byla v plaském opatství obnovována bazilika Nanebevzetí Panny Marie (1661–1666) zničená ze dvou třetin od dob husitských válek, přičemž jde o první umělecký projev raného baroka v západních Čechách. Z vypálené kaznějovské rychty zřídil poplužní dvůr.

V roce 1666 nechal otevřít hrobku Gryspeků z Gryspachu pod kostelem svatého Petra a Pavla v Kralovicích. Zkonfiskoval cínové rakve nebožtíků, které byly roztaveny a použity jako materiál na výrobu nových varhan pro kostel plaského kláštera. Podle pověsti vzal mrtvým i jejich šaty a šperky, které uložil v klášterním trezoru a nahradil nepravými. Tento pohrdavý čin vychází z dlouhodobých sporů mezi Gryspeky a plaským klášterem o majetek. Mniši také Gryspekům spílali do kacířů kvůli jejich proreformnímu postoji k církvi.

Odkazy

Reference 

Čeští cisterciáci
Úmrtí v roce 1666
Opati kláštera v Plasích
Muži
Úmrtí v Plasích
Narození v Běstvině
ISO 3166-2:HR

Kódy ISO 3166-2 pro Chorvatsko identifikují 20 žup (županija) a hlavní město Záhřeb (stav v roce 2015). První část (HR) je mezinárodní kód pro Chorvatsko, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících župu.

Seznam kódů 
 HR-01 Záhřebská župa (Zagrebačka županija, Záhřeb)
 HR-02 Krapinsko-zagorska županija (Krapina)
 HR-03 Sisačko-moslavačka županija (Sisak)
 HR-04 Karlovačka županija (Karlovac)
 HR-05 Varaždinska županija (Varaždín)
 HR-06 Koprivničko-križevačka županija (Koprivnica)
 HR-07 Bjelovarsko-bilogorska županija (Bjelovar)
 HR-08 Primorsko-goranska županija (Rijeka)
 HR-09 Ličko-senjska županija (Gospić)
 HR-10 Virovitičko-podravska županija (Virovitica)
 HR-11 Požeško-slavonska županija (Požega)
 HR-12 Brodsko-posavska županija (Slavonski Brod)
 HR-13 Zadarska županija (Zadar)
 HR-14 Osječko-baranjska županija (Osijek)
 HR-15 Šibensko-kninska županija (Šibenik)
 HR-16 Vukovarsko-srijemska županija (Vukovar)
 HR-17 Splitsko-dalmatinska županija (Split)
 HR-18 Istrie (Istarska županija/Regione istriana, Pazin/Pisino)
 HR-19 Dubrovačko-neretvanska županija (Dubrovnik)
 HR-20 Međimurska županija (Čakovec)
 HR-21 Záhřeb (Zagreb)

Odkazy

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

HR
Administrativní dělení Chorvatska
ISO 3166-2:IR

Kódy ISO 3166-2 pro Írán identifikují 31 provincií (stav v roce 2015). První část (IR) je mezinárodní kód pro Írán, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících provincii.

Seznam kódů 
 IR-00 Markazi (Arak)
 IR-01 Gílán (Rascht)
 IR-02 Mázandarán (Sari)
 IR-03 Východní Ázerbájdžán (Täbris)
 IR-04 Západní Ázerbájdžán (Orúmiych)
 IR-05 Kermanšá (Bachtarán)
 IR-06 Chúzestán (Ahvaz)
 IR-07 Fars (Šíráz)
 IR-08 Kermán (Kermán) 
 IR-09 Razavi Chorásán (Mašhad)
 IR-10 Isfahán (Isfahán)
 IR-11 Balúčistán (Zehedán)
 IR-12 Kurdistán (Zanandaš)
 IR-13 Hamadán (Hamadán)
 IR-14 Chahar Mahal-va-Bachtiari (Sahr Kord)
 IR-15 Lurestán (Chorramabad)
 IR-16 Ejlam (Ejlam)
 IR-17 Kohgíluje a Bójer-Ahmad (Jasudž)
 IR-18 Búšahr (Búšahr)
 IR-19 Zandžán (Zandžán)
 IR-20 Semnán (Semnán)
 IR-21 Jazd (Jazd)
 IR-22 Hormusgan (Bandare Abbás)
 IR-23 Teherán (Teherán)
 IR-24 Ardabil (Ardabil)
 IR-25 Komm (Komm)
 IR-26 Kazvin (Kazvin)
 IR-27 Golestán (Gorgan)
 IR-28 Severní Chorásán (Bodžnourd)
 IR-29 Jižní Chorásán (Birdžand)
 IR-30 Alborz (Karadž)

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

IR
Írán
ISO 3166-2:JM

Kódy ISO 3166-2 pro Jamajku identifikují 14 farností (stav v roce 2015). První část (JM) je mezinárodní kód pro Jamajku, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících farnost.

Seznam kódů 
 JM-01 Kingston (Kingston)
 JM-02 Saint Andrew (Half Way Tree)
 JM-03 Saint Thomas (Morant Bay)
 JM-04 Portland (Port Antonio)
 JM-05 Saint Mary (Port Maria)
 JM-06 Saint Ann (Saint Ann's Bay)
 JM-07 Trelawny (Falmouth)
 JM-08 Saint James (Montego Bay)
 JM-09 Hanover (Lucea)
 JM-10 Westmoreland (Savanna-la-Mar)
 JM-11 Saint Elizabeth (Black River)
 JM-12 Machester (Mandeville)
 JM-13 Clarendon (May Pen)
 JM-14 Saint Catherine (Spanish Town)

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

JM
Jamajka
ISO 3166-2:JP

Kódy ISO 3166-2 pro Japonsko identifikují 47 prefektur (stav v roce 2015). První část (JP) je mezinárodní kód pro Japonsko, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících prefekturu.

Seznam kódů

 JP-01  Hokkaido (Sapporo)
 JP-02  Aomori (Aomori)
 JP-03  Iwate (Morioka)
 JP-04  Mijagi (Sendai)
 JP-05  Akita (Akita)
 JP-06  Jamagata (Jamagata)
 JP-07  Fukušima (Fukušima)
 JP-08  Ibaraki (Mito)
 JP-09  Točigi (Ucunomija)
 JP-10  Gunma (Maebaši)
 JP-11  Saitama (Saitama)
 JP-12  Čiba (Čiba)
 JP-13  Tokio (Tokio)
 JP-14  Kanagawa (Jokohama)
 JP-15  Niigata (Niigata)
 JP-16  Tojama (Tojama)
 JP-17  Išikawa (Kanazawa)
 JP-18  Fukui (Fukui)
 JP-19  Jamanaši (Kófu)
 JP-20  Nagano (Nagano)
 JP-21  Gifu (Gifu)
 JP-22  Šizuoka (Šizuoka)
 JP-23  Aiči (Nagoja)
 JP-24  Mie (Cu)
 JP-25  Šiga (Ócu) 
 JP-26  Kjóto (Kjóto)
 JP-27  Ósaka (Ósaka)
 JP-28  Hjógo (Kóbe)
 JP-29  Nara (Nara)
 JP-30  Wakajama (Wakajama)
 JP-31  Tottori (Tottori)
 JP-32  Šimane (Macue)
 JP-33  Okajama (Okajama)
 JP-34  Hirošima (Hirošima)
 JP-35  Jamaguči (Jamaguči)
 JP-36  Tokušima (Tokušima)
 JP-37  Kagawa (Takamacu)
 JP-38  Ehime (Macujama)
 JP-39  Kóči (Kóči)
 JP-40  Fukuoka (Fukuoka)
 JP-41  Saga (Saga)
 JP-42  Nagasaki (Nagasaki)
 JP-43  Kumamoto (Kumamoto)
 JP-44  Óita (Óita)
 JP-45  Mijazaki (Mijazaki)
 JP-46  Kagošima (Kagošima)
 JP-47  Okinawa (Naha)

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

JP
Japonsko
ISO 3166-2:KR

Kódy ISO 3166-2 pro Korejskou republiku identifikují 8 provincií, 6 metropolitních měst, 1 speciální autonomní provincii, 1 speciální autonomní město a 1 zvláštní město (hlavní město). První část (KR) je mezinárodní kód pro Korejskou republiku, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících provincii nebo město.

Seznam kódů
 KR-11 speciální město Soul
 KR-26 město Pusan
 KR-27 město Tegu
 KR-28 město Inčchon
 KR-29 město Kwangdžu
 KR-30 město Tedžon
 KR-31 město Ulsan
 KR-41 Kyonggi-Do (Suwon)
 KR-42 Kangwon-Do (Čchunčchon)
 KR-43 Čchungčchong-Pukto (Čchongdžu)
 KR-44 Čchungčchong-Namdo (Tedžon)
 KR-45 Čolla-Pukto (Čondžu)
 KR-46 Čolla-Namdo (Kwangdžu)
 KR-47 Kjongsang-Pukto (Tegu)
 KR-48 Kjongsang-Namdo (Čanngwon)
 KR-50 speciální autonomní město Sedžong
 KR-49 speciální autonomní provincie Čedžu

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

KR
Jižní Korea
Zdeněk Pluhař

Zdeněk Pluhař (16. května 1913 Brno – 18. června 1991 Praha) byl český spisovatel, představitel socialistického realismu.

Život 
Narodil se v rodině významného právníka a politika Ladislava Pluhaře. Vystudoval reálku v Brně, poté se roku 1937 stal stavebním inženýrem. Za druhé světové války byl vězněn nejprve v Brně, poté v Terezíně a nakonec na Pankráci.

Po válce pracoval jako stavbyvedoucí, poté se v roce 1952 stal konstruktérem. Od roku 1956 působil jako spisovatel z povolání. V letech 1975–1980 byl dramaturgem Filmového studia Barrandov. V roce 1982 získal titul národní umělec.

Dílo 
 Člověk staví, 1944
 Kříže rostou k Pacifiku, 1947 – román s příběhy z výstavby první transamerické železnice, spojující východní a západní pobřeží Severní Ameriky.
 Mraky táhnou nad Savojskem, 1949 – dobrodružný román, kde se prolíná milostný příběh s partyzánským odboje ve Francii
 Bronzová spirála, 1953 – román o českém vynálezci lodního šroubu Josefu Resslovi
 Modré údolí, 1954 – budovatelský román, autor čerpal vlastních zkušeností na stavbě Vírské přehrady
 Voda slouží člověku, 1956
 Opustíš-li mne, 1957 – román je příběhem tří mladých lidí, kteří emigrují (1948). V názvu použit verš Dykovy básně Země mluví
 Ať hodí kamenem, 1962 – Název románu parafrázuje biblický verš „Kdo z vás je bez hříchu, první hoď na ni kamenem!“ (Jan 8:7)
 Vzpoura na Panteru, 1967
 Minutu ticha za mé lásky, 1969
 Konečná stanice, 1971 – vypráví o několika lidských osudech z prostředí domova důchodců
 Skleněná dáma, 1973
 Jeden stříbrný, 1974 – sonda do života party lesních dělníků ve slovenských horách, kam na počátku 2. světové války začínají pronikat praktiky klerofašitického Slovenského státu.
 Devátá smrt, 1977
 Bar u ztracené kotvy, 1979 – příběh českého stavebného inženýra ve Francii po 2. světové válce
 V šest večer v Astorii, 1982
 Opona bez potlesku, 1985 – román zobrazuje poměry a lidské osudy v oblastním divadle na začátku 50. let
 Měšťanský dům, 1989 – románová kronika z období první republiky, děj se odehrává v Brně

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 
 
 

Spisovatelé socialistického realismu
Čeští romanopisci
Českoslovenští národní umělci
Vězni koncentračního tábora Terezín
Pohřbení na Ústředním hřbitově v Brně
Narození v Brně
Narození v roce 1913
Narození 16. května
Úmrtí v roce 1991
Úmrtí 18. června
Úmrtí v Praze
Muži
Batman (Turecko)

Batman je město v jihovýchodním Turecku, na stejnojmenné řece, přítoku Tigridu. Ve městě žije  obyvatel a je administrativním centrem Batmanské provincie.

Průmysl a doprava 
Ve městě jsou závody na zpracování ropy, díky železnici je napojené na hlavní dopravní síť země. U města také leží letiště. Právě ropný průmysl a železnice učinily z malé vísky během padesáti let dvacáté největší město Turecka.

Právní spor s filmem "Temný rytíř" 
V roce 2008 starosta města Hüseyin Kalkan chtěl žalovat Christophera Nolana za použití jeho města ve filmu Temný rytíř, kde vystupuje stejnojmenná DC Comics postava. Avšak žaloba nikdy nebyla vznesena, jelikož se nenalezly důkazy, které by toto tvrzení potvrdily.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránky Batmanské provincie
 Maps of Batman 

Města v Turecku
Molotov

Molotov může být:

 Vjačeslav Michajlovič Molotov (1890-1986) – sovětský ministr zahraničí, spolutvůrce paktu Ribbentrop–Molotov.
 Perm (město) se mezi lety 1940–1958 jmenovalo Molotov.
 Molotov (skupina) – mexická hiphopová hudební skupina.
 Molotovův koktejl – zápalná zbraň domácí výroby.
 Molotovův košík s chlebem – sovětská protipěchotní puma
Denizli

Denizli je město v Turecku, v jihozápadní části Anatolského poloostrova. Má 313 000 obyvatel (odhad 2005) a je správním střediskem provincie Denizli.

Historie 
V polovině 3. století př. n. l.. seleukovský král Antiochos II. Theos nazval město Laodikeia (Λαοδικεια), stejně jako několik dalších sídel, na počest své manželky Laodiky. Zvláště na přelomu letopočtu Laodikeia, latinsky Laodicea ad Lycum, vzkvétala, coby středisko výroby jemných vlněných látek. Starověké město bylo zpustošeno zemětřesením roku 494 a osídlení se postupně přesunulo o něco dále – rozvaliny staré Laodikeie, dnes nazývané Eskihisar („starý hrad“) jsou k vidění 6 km severovýchodně od dnešního města. Roku 1070 se sem nastěhovali první Turci. Ti se nakonec dostali pod Seldžuckou vládu, ta však byla oslabena několika křížovými výpravami. Název se v turečtině měnil postupně – nejdříve byl Ladik, později Tonguzlu, Tonuzlu, Tenguzlug, Donuzlu a nakonec Denizli. V 17. století cestovatelé popsali Denizli jako město se čtyřmi branami, 57 mešitami, 7 medresami, 6 lázněmi a 3 600 domy, které je 470 stop dlouhé. Když ve 20. století Řekové obsadili Izmir, v Denizli se zformovaly první vojenské jednotky hnutí odporu.

Památky 
 Nedaleko Denizli se nachází Pamukkale - visuté, bílé travertinové útvary vytvářené stékáním vody dolů do údolí. Jsou památkou UNESCO a navštěvují je tisíce turistů.
 Pozůstatky města Hierapolis jsou k vidění 20 kilometrů severně od Denizli.
 Národní park Mount Honaz se nachází 17 kilometrů východně od Denizli.

Partnerská města

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Města v Turecku
Denizli (provincie)
Syktyvkar

Syktyvkar (rusky a zyrjansky Сыктывка́р), do roku 1930 Usť-Sysolsk (Усть-Сысольск), je město na severovýchodě evropské části Ruska. Je hlavním městem republiky Komi. Žije zde  obyvatel.

Neví se přesně, kdy byl Syktyvkar založen, ale usuzuje se, že v 16. století. Osada, zvaná tehdy Sysolskoje, se připomíná roku 1586. K povýšení na město došlo v roce 1780.

Syktyvkar leží 1 100 km severovýchodně od Moskvy na řece Sysola, poblíž jejího ústí do řeky Vyčegdy. Ta je sama přítokem Severní Dviny, vlévající se do Bílého moře. Zyrjanské (komijské) jméno řeky Sysoly je Syktyv a název Syktyvkar znamená v zyrjanštině prostě „město na Sysole“. Po řekách se vždy splavovalo dřevo a byly hlavními dopravními tepnami v této oblasti, proto je ve městě dřevozpracující průmysl nejrozšířenější. Ve městě jsou také muzea, divadlo a vysoká škola – Syktyvkarská státní univerzita, založená roku 1972.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 https://web.archive.org/web/20051107211011/http://www.syktyvkar.ru/ - městský informační server (rusky)
 http://syktsu.ru/ - Syktyvkarská státní univerzita (rusky, anglicky)
 https://web.archive.org/web/20091023050242/http://geocities.com/Athens/2282/album.html - fotogalerie města (anglicky)

Města v Komi
Hlavní města v Ruské federaci
Přejmenovaná sídla v Rusku
Alergen

Alergen je exogenní antigen, který je schopen u vnímavých jedinců vyvolat patologickou imunitní reakci – tzv. alergii či alergickou reakci. Jde nejčastěji o složky pylových zrn, plísní či zvířecí srsti. Z chemického hlediska představují alergeny převážně glykoproteiny a proteiny. Alergeny však také mohou být chemické látky v kosmetice, zejména látky v kosmetice, nejčastěji vonné složky V důsledku způsobuje alergická imunitní odpověď zánět v těle, čímž vyvolává určité alergické choroby.

Právní úpravy 

Od poloviny prosince 2014 musí výrobci potravin povinně zvýrazňovat alergeny v popisu složení potravin, povinnost uvádět alergeny se týká i restaurací, jídelen, pekáren, cukráren, kaváren, nemocnic, škol či sociálních ústavů.

Zjednodušený seznam alergenů dle tohoto nařízení:
 lepek
 korýši
 vejce
 ryby
 arašídy
 sója
 mléko
 ořechy
 celer
 hořčice
 sezam
 oxid siřičitý, siřičitany
 vlčí bob (lupina)
 měkkýši

Detekce 
Alergeny (ale i jiné látky) lze bezkontaktně detekovat.

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 

Alergologie
Valerianus (konzul)

Publius Licinius Valerianus (3. století - 268) byl mladším synem římského císaře Valeriana a jeho manželky Cornelie Gallonie. Jeho bratrem byl císař Gallienus.

Pozdně antická sbírka Historia Augusta uvádí, že Valerianus byl otcem prohlášen za Caesara a bratrem za Augusta, ale pro císařskou hodnost tohoto člena liciniovského rodu nejsou žádné doklady. V roce 265 byl Valerianus jmenován římským konzulem. 

Byl zabit krátce po vraždě bratra Galliena na podzim roku 268, společně se svým příbuzným a konzulem Marinianem při čistce proti Gallienovým partyzánům. Ioannes Zonaras uvedl, že byl zabit v Římě, zatímco Eutropius a Historia Augusta uvádějí, že byl zavražděn v Mediolanu.

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam římských konzulů

Externí odkazy 
 

Starověcí římští politici
Římští konzulové
Zavraždění politici
Narození ve 3. století
Úmrtí v Římě
Úmrtí v roce 268
Muži
Discovery (raketoplán)

Space Shuttle Discovery je raketoplán NASA s oficiálním číselným označením OV-103. Byl vyroben jako čtvrtý, po zkušebním Enterprise (OV-101), Columbii (OV-102) a Challengeru (STA-099, OV-99).

Historie 
Po haváriích předchozích dvou byl nejstarším sloužícím raketoplánem. Poprvé vzlétl 30. srpna 1984. Plnil jak výzkumné mise, tak i mise k „zásobování“ ISS. Vynesl Hubbleův teleskop na oběžnou dráhu Země.

Je pojmenován Discovery (anglicky „objev, objevování“) především po lodi mořeplavce Jamese Cooka, na které v letech 1776–80 vykonal svou třetí a poslední cestu do Pacifiku. Mezi dalšími slavnými loděmi toho jména je ta, na níž Henry Hudson v letech 1610–1611 hledal severozápadní cestu (tj. snažil se obeplout Ameriku severní cestou přes Severní ledový oceán), a ta, kterou v letech 1901–04 použili k antarktickým expedicím Robert Falcon Scott a Ernest Shackleton a je zachována jako muzeum.

Po zničení Columbie v únoru 2003 při návratu do atmosféry byl Discovery 26. července 2005 prvním vypuštěným raketoplánem. Při startu nečekaně opět odpadaly kusy izolační pěny, což bylo příčinou havárie Columbie. Při kontrole externí kamerou během letu na orbitální dráze bylo zjištěno uvolněné těsnění, vyčnívající ze spáry mezi destičkami tepelného štítu; bylo částečně opraveno při výstupu posádky do vesmíru. Raketoplán se vrátil na Zemi 9. srpna za vysokého zájmu sdělovacích prostředků. Další lety raketoplánů byly odloženy, dokud se nepodaří problémy vyřešit a vyhovět přísným podmínkám sestaveným vyšetřovací komisí po havárii Columbie. Další misí byl let STS-121 – raketoplánu se podařilo úspěšně odstartovat teprve 4. července 2006, 6. července se spojil s Mezinárodní kosmickou stanicí a 17. července úspěšně přistál na Kennedyho vesmírném středisku na Floridě.

V roce 2011 NASA ukončila provoz všech raketoplánů. Discovery byl poté věnován do muzea Steven F. Udvar-Hazy Center (součást National Air and Space Museum) ve Virginii (letiště Washington Dulles International Airport, Chantilly). Je vystaven ve zvláštní části muzea věnované raketám a kosmickému výzkumu.

Přehled letů 
Vykonal 39 letů, během kterých 5 830krát obletěl kolem Země a urazil celkem 238 539 663 km ve vesmíru.

Provedení ze stavebnice LEGO 
V roce 2021 představila společnost LEGO raketoplán Discovery ze stavebnice LEGO. Součástí sady je i model Hubbleova teleskopu.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

  Fotografie z posledního letu Discovery
  Časosběrné video startu raketoplánu Discovery mise STS-131 (popis + odkaz)
  Přehled letů (do roku 2001) v online encyklopedii SPACE 40; obsahuje i technický popis
  Popis misí STS-114 a STS-121 
  Raketoplán Discovery na stránkách NASA 

Program Space Shuttle
Přepis egyptských hieroglyfů

Přepis (transliterace) egyptských hieroglyfů je přeměna textů napsaných v egyptském písmu do abecedních symbolů, které reprezentují jednotlivé hieroglyfy.

Tabulka přepisů

Příklady různých schémat pro přepis 
Následující text (vytvořený pomocí WikiHiero) je přepsán podle několika běžných schémat:

M23-X1:R4-X8-Q2:D4-W17-R14-G4-R8-O29:V30-U23-N26-D58-O49:Z1-F13:N31-V30:N16:N21*Z1-D45:N25

Erman & Grapow 1926–1953 (Wörterbuch der aegyptischen Sprache)
 ḥtp-dỉ-nśwt wśỉr ḫntỉj ỉmntjw nṯr ˁ3 3bḏw wp-w3wt nb t3 ḏśr

Gardiner 1957
 ḥtp-dỉ-nswt wsỉr ḫnty ỉmntỉw nṯr ˁ3 3bḏw wp-w3wt nb t3 ḏsr

Buurman, Grimal, et al. 1988 (Manuel de codage)
 Htp-di-nswt wsir xnty imntiw nTr aA AbDw wp-wAwt nb tA Dsr
 Dekódovaná strojová verze stejného textu:
 M23-X1:R4-X8-Q2:D4-W17-R14-G4-R8-O29:V30-U23-N26-D58-O49:Z1-F13:N31-V30:N16:N21*Z1-D45:N25

Schenkel 1991
 ḥtp-dỉ-nswt wsỉr ḫnty ỉmntjw nčr ˁ3 3bč̣w wp-w3wt nb t3 č̣sr

Allen 2000
 ḥtp-dj-nswt wsjr ḫnty jmntjw nṯr ˁ3 3bḏw wp-w3wt nb t3 ḏsr

Schneider 2003
 ḥtp-ḍỉ-nśwt wśỉr ḫnty ỉmntjw ncr ɗɹ ɹbc̣w wp-wɹwt nb tɹ c̣śr

Překlad:
Oběť, již dává král Usirovi Chontamentimu, velkému bohu, pánu Abydu, a Wepwawetovi, pánu posvátné země.

Egyptská písma
Převody písma
Přídavná jména v angličtině

Přídavná jména (adjectives) jsou v angličtině nesklonné slovní druhy. Jejich tvar se neshoduje s tvarem podstatného jména.

Lze je nalézt v pozici přívlastku (attributive function) – a  house; nebo jako součást přísudku (predicative function) – The house is .

Stupňování 

Stupňovatelná přídavná jména (gradable adjectives) tvoří druhý stupeň (comparative) a třetí stupeň (superlative). Třetí stupeň se v textu vždy objevuje s určitým členem, protože vyjadřuje absolutní kvalitu.
 
Stupňování se provádí:

 O odvozováním příponami (-er/-est) v případě, že se jedná o přídavná jména „krátká“ (short adjectives), která se poznají podle toho, že ve výslovnosti zazní jedna slabika (např. old, cheap, slow, atd.), nebo dvě slabiky, z nichž poslední je zakončena na samohlásku y (např. happy, pretty, easy, atd.

 Skládáním s pomocí tvarů more a the most v případě, že se jedná o přídavná jména „dlouhá“ (long adjectives), která se poznají podle toho, že ve výslovnosti zazní dvě a více slabik (kromě dvojslabičných přídavných jmen zakončených na samohlásku y), např. expensive, beautiful, careful, atd.

Některá přídavná jména v angličtině jsou nepravidelná (irregular):

Statická a dynamická přídavná jména 

Většina přídavných jmen je statická (stative adjectives). Charakterizují věc samu, trvale.

Do kategorie dynamických (dynamic adjectives) spadají ta přídavná jména, která podléhají našemu subjektivnímu úsudku.

Dynamická přídavná jména jsou brave, calm, cheerful, conceited, cruel, foolish, friendly, funny, good, greedy, hard-working, helpful, jealous, naughty, nice, noisy, selfish, silly, tidy. 

Z hlediska syntaxe lze s dynamickými přídavnými jmény použít průběhového tvaru (progressive aspect). Věta vyjadřuje, že se nejedná o povahovou vlastnost, ale o výjimečný, dočasný nebo proměnlivý stav.
 He's such a lazy guy. However, he' so hard-working today.

False Friends 

False Friends, tzv. falešní přátelé, jsou slova, která se v nějakém jazyce (např. v cizím) řeknou stejně či podobně jako v jiném (např. mateřském), ale mají úplně jiný význam.

Poznámky

Související články 
 Anglická gramatika
 Přídavná jména
 Podstatná jména – nouns
 Determinátory – determiners 
 Číslovky – numerals
 Zájmena – pronouns
 Slovesa – verbs
 Příslovce – adverbs
 Předložky – prepositions
 Spojky – conjunctions
 Citoslovce – interjections

Reference 
 Quirk, R.; Greenbaum, S.; Leech, G.; Svartvik, J.: A Student's Grammar of the English Language. Longman, Harlow, Essex 1990, 2. vydání,  (paperback)
 Murphy, Raymond: Essential Grammar in Use. CUP, Cambridge 2002, 2. vydání, 
 Murphy, Raymond: English Grammar in Use. CUP, Cambridge 1999, 2. vydání,

Externí odkazy 
 

Gramatika angličtiny
Ptolemaios

Ptolemaios je řecké jméno, které může označovat některé z těchto osob:

 Klaudios Ptolemaios – řecký geograf a astronom 2. století n. l.
 Ptolemaiovci – dynastie makedonského původu, která vládla v Egyptě v letech 323 až 30 př. n. l.:
 Ptolemaios I. Sótér
 Ptolemaios II. Filadelfos
 Ptolemaios III. Euergetés
 Ptolemaios IV. Filopatór
 Ptolemaios V. Epifanés
 Ptolemaios VI. Filométor
 Ptolemaios VII. Neos Filopatór
 Ptolemaios VIII. Euergetés II.
 Ptolemaios IX. Sótér II.
 Ptolemaios X. Alexandros I.
 Ptolemaios XI. Alexandros II.
 Ptolemaios XII. Neos Dionýsos
 Ptolemaios XIII.
 Ptolemaios XIV. Theos Filopatór II.
 Ptolemaios XV. Kaisarion
 Ptolemaios (Kypr) – král na Kypru
 Ptolemaios Apión – král Kyrénaiky
 Ptolemaios Keraunos (†279 př. n. l.)– král Makedonie
 Ptolemaios Makrón – stratég na Kypru
 Ptolemaios (mytologie) – mytický vládce města Théby

Rozcestníky - panovník
Miroslav Červenka

Miroslav Červenka (5. listopadu 1932 Praha – 19. listopadu 2005) byl český básník, překladatel a literární vědec.

Život 
Dětství prožil ve Vlašimi, od třinácti žil v Praze. Maturoval v roce 1951 na gymnáziu. Vystudoval češtinu a literární vědu na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy v Praze. Poté pracoval v Ústavu pro českou literaturu ČSAV v Praze. V roce 1961 zde získal titul kandidáta věd a o osm let později doktora věd. Působil též v časopise Květen a v letech 1968–1970 byl šéfredaktorem časopisu Česká literatura. V roce 1964 se stal zakládajícím členem Odboru přátel a příznivců Slavie, který měl za cíl zachránit a pozdvihnout fotbalovou Slavii, toho času živořící ve druhé fotbalové lize.

Po roce 1968 nesměl publikovat, v roce 1971 byl propuštěn z ústavu. Pracoval pak na smlouvu o dílo v Památníku národního písemnictví, kde kupříkladu uspořádal pozůstalost Jana Jelínka. Roku 1975 se stal technickým knihovníkem v Pragoprojektu, kde pracoval až do roku 1989. Své práce uveřejňoval v samizdatu a v cizině. Spolupracoval se samizdatovým časopisem Obsah.

V roce 1990 se vrátil do Ústavu pro českou literaturu ČSAV v Praze. Od roku 1990 až do své smrti přednášel na Ústavu české literatury a literární vědy Filozofické fakulty Univerzity Karlovy. V roce 1989 získal titul docent, roku 1994 profesor. Stal se místopředsedou Pražského lingvistického kroužku, opět se stal šéfredaktorem České literatury (1990–2002), od roku 2002 byl členem Učené společnosti ČR.

V roce 1969 byl oceněn při příležitosti setkání ke 40 letům od smrti Otokara Březiny, kdy obdržel pamětní medaili ke 100. výročí narození Otokara Březiny.

Dílo

Literárněvědné publikace 
 Český volný verš devadesátých let, knižně 1963
 Symboly, písně a mýty, 1966
 Významová výstavba literárního díla, 1992 původně německy (1978)
 Z večerní školy versologie, 1983 (v samizdatu), 1991
 Styl a význam, 1991
 Obléhání zevnitř, 1996
 Fikční světy lyriky, 2003
 Kapitoly o českém verši, 2006 (posmrtně)

Poezie 
 Po stopách zítřka, 1953
 To jsi ty, země, 1956
 Lijáky, 1960
 Hra na hvězdy, 1962
 Strojopisná trilogie, 1992

Kromě vlastní tvorby překládal z mongolštiny, ruštiny, estonštiny a ukrajinštiny.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 Miroslav Červenka  na Nekrolog.cz

Čeští básníci
Čeští překladatelé
Čeští literární teoretici
Čeští profesoři
Strukturalističtí literární vědci
Absolventi Filozofické fakulty Univerzity Karlovy
Členové Pražského lingvistického kroužku
Básníci tvořící česky
Spisovatelé píšící česky
Překladatelé do češtiny
Překladatelé z mongolštiny
Překladatelé z estonštiny
Čeští překladatelé z ruštiny
Čeští překladatelé z ukrajinštiny
Členové KSČ
Narození v roce 1932
Úmrtí v roce 2005
Muži
Lidé Učené společnosti České republiky
Antoninián

Antoninián (latinsky antoninianus) je název římské stříbrné mince ražené ve 3. století n. l. Označení antoninián pochází až z pozdější doby, soudobý termín není znám.

Ražbu antoniniánů zavedl roku 215 císař Caracalla (jehož vladařské jméno znělo Marcus Aurelius Severus Antoninus) a jejich hodnota odpovídala dvoudenáru, třebaže váha byla nižší. Na averzu byla vždy zobrazena hlava císaře či císařovny, revers jednotnou podobu neměl. V letech 222 – 238 nebyly antoniniány přechodně raženy, avšak již za císaře Philippa Araba (244 – 249) se z nich stalo hlavní platidlo říše. Podíl stříbra, zpočátku dosahující 40 %, postupně klesal a nakonec obnášel pouhá 2 %. Během měnové reformy za Diocletiana (284 – 305) byly znehodnocené antoninány staženy z oběhu a roku 293 nahrazeny follis.

Externí odkazy 
 
 
 Antoninián (německy)

Starověké římské mincovnictví
Mince
Toljatti

Toljatti ( s výslovností ) je město v Rusku, asi 810 km východně od Moskvy na levém břehu Volhy naproti místu, kde pahorkatina Žiguli odklání tok řeky k východu. Ve městě žije  obyvatel a jedná se tedy o druhé největší město Samarské oblasti a o hlavní středisko ruského automobilového (AvtoVAZ, Lada Zapad Togliatti) a chemického průmyslu (Togliattiazot, KuibyshevAzot, Togliattikauchuk). V Togliatti je pět vysokých škol, z nichž nejstarší je Státní Univerzita v Togliatti. Existuje několik výzkumných ústavů. Jsou zde muzea, divadla, městský symfonický orchestr, konzervatoř, filharmonický spolek.

Historie 

Město bylo založeno roku 1737 pod názvem Stavropol na Volze (Ста́врополь-на-Во́лге). V roce 1955 však muselo být přemístěno, jelikož se nacházelo na místě budoucí Kujbyševské přehrady. Roku 1964 bylo přejmenováno na Togliatti po zesnulém italském komunistickém vůdci Palmiru Togliattim. Automobilka AvtoVAZ, jejíž vozy byly v tuzemsku prodávány pod značkou Žiguli a v zahraničí jako Lada, je největší v Rusku a celé východní Evropě. Podnik vznikl ještě jako licenční závod Fiatu na začátku 70. let. Dnes spolupracuje s koncernem General Motors a v rámci společného podniku GM-AvtoVAZ byla v roce 2002 zřízena nová výrobní linka, produkující automobily pod značkou Chevrolet. Každoročně se v Togliatti vyrobí přes milion automobilů. V roce 1998 zde byl dokončen památník s jezdeckou sochou Vasilije Tatiščeva (zakladatele města), jehož některé části byly vyrobeny v Česku. V roce 2002 byla dokončená 62 metrů vysoká pravoslavná Katedrála Preobraženskij.

Partnerská města 
 
 
  Flint, Spojené státy americké

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 http://www.tlttimes.ru/
 http://www.tltnews.ru
 http://www.tlt.ru/ 
 http://www.tgl.ru/

 
Města v Samarské oblasti
Sídla na Volze
Přejmenovaná sídla v Rusku
ISO 3166-2:LK

Kódy ISO 3166-2 pro Srí Lanku identifikují 9 provincií a 25 distriktů (stav v roce 2015). První část (LK) je mezinárodní kód pro Srí Lanku, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících distrikt či jednoho v případě provincií.

Seznam kódů

Provincie 
 LK-1 Západní provincie
 LK-2 Střední provincie
 LK-3 Jižní provincie
 LK-4 Severní provincie
 LK-5 Východní provincie
 LK-6 Severozápadní provincie
 LK-7 Středoseverní provincie
 LK-8 Provincie Uva
 LK-9 Provincie Sabaragamuwa

Distrikty 
 LK-11 Colombo
 LK-12 Gampaha
 LK-13 Kalutara
 LK-21 Kandy
 LK-22 Matale
 LK-23 Nuwara Eliya
 LK-31 Galle
 LK-32 Matara
 LK-33 Hambantota
 LK-41 Jaffna
 LK-42 Kilinochchi
 LK-43 Mannar
 LK-44 Vavuniya
 LK-45 Mullaitivu
 LK-51 Batticaola
 LK-52 Ampara
 LK-53 Trincomalee
 LK-61 Kurunegala
 LK-62 Puttalam
 LK-71 Arunadhapura
 LK-72 Polonnaruwa
 LK-81 Badulla
 LK-82 Moneragala
 LK-91 Ratnapura
 LK-92 Kegalle

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

LK
Srí Lanka
Jakub Vrchota z Rosenwertu

Jakub Vrchota z Rosenwertu (též Jakub Perger z Rosenwerthu,  – 10. července 1651, Plasy?) byl opatem cisterciáckého kláštera v Sedlci a následně v Plasích.

Jakub Vrchota byl šlechticem, který pocházel z Trutnova (či z Třeboně, kde byl jeho bratr Vavřinec Vrchota duchovním krále Ferdinanda III.). Za opata J. Vašmucia byl přijat do plaského kláštera jako novic a složil zde po příslušné formaci věčné sliby. Později působil v rozvráceném sedleckém klášteře, kde byl v letech 1638–1639/40 opatem. Na opatský úřad však rezignoval a odešel do Plas. Zvolen plaským opatem byl na Velehradě 30. ledna 1640 a ve funkci zůstal až do své smrti roku 1651.

Opat Vrchota nechal postavit na místě zbořené poutní kaple zasvěcené Panně Marii v Mariánském Týnci kostelík s cílem vybudovat významné poutní místo, které bylo později známé jako Mariánská Týnice.

Reference 

Čeští cisterciáci
Opati kláštera v Plasích
Opati Sedleckého kláštera
Úmrtí v roce 1651
Úmrtí 10. července
Úmrtí v Plasích
Muži
Joškar-Ola

Joškar-Ola (rusky Йошкар-Ола, do roku 1919 Carjovokokšajsk Царёвококшайск, 1919–1927 Krasnokokšajsk Краснококшайск), v překladu Rudé město je město v Rusku, hlavní město Marijska. Nachází se asi 100 km severozápadně od Kazaně. Žije zde  obyvatel.

Název 
Joškar-Ola (Йошкар-Ола) v marijštině znamená „Rudé město“ (йошкар – červený, rudý, ола – město).

Historie 
Město bylo založeno jako pevnost na konci 16. století, v roce 1548. Po 2. světové válce za sovětských dob bylo město regionálním a průmyslovým centrem, díky čemuž mohlo narůst do dnešní podoby. Po pádu SSSR však většina podniků v těžkém ekonomickém prostředí nové doby zkrachovala; většina odborníků odsud odjela do větších měst. Dnes se Joškar-Ola přeorientovává na obchod a postupně se opět vrací její předchozí růst.

Geografie

Podnebí

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
  

Města v Marijsku
Přejmenovaná sídla v Rusku
Hlavní města v Ruské federaci
Vzniklo 1548
ISO 3166-2:MM

Kódy ISO 3166-2 pro Myanmar identifikují 7 regionů, 7 států a 1 národní teritorium (stav v roce 2015). První část (MM) je mezinárodní kód pro Myanmar, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících region nebo stát.

Seznam kódů 
 MM-01 Sagaing (Sagaing)
 MM-02 Bago (Pegu)
 MM-03 Magwe (Magwe)
 MM-04 Manadalay (Mandalay)
 MM-05 Tanintharyi (Tavoy)
 MM-06 Rangún (Rangún)
 MM-07 Ayeyarwaddy (Bassein)
 MM-11 Kachin (Myitkyina)
 MM-12 Kayah (Loi-kaw)
 MM-13 Kayin (Pa-an)
 MM-14 Chin (Haka)
 MM-15 Mon (Moulmein)
 MM-16 Rakhine (Akyab)
 MM-17 Shan (Taunggyi)
 MM-18 teritorium Neipyijto

Související články 
 ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
 ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na internetu.

MM
Myanmar
ISO 3166-2:MY

Kódy ISO 3166-2 pro Malajsii identifikují 13 států a 3 federální území (stav v roce 2015). První část (MY) je mezinárodní kód pro Malajsii, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících stát.

Seznam kódů
 MY-01 Johor (Johor Bahru)
 MY-02 Kedah (Alor Star)
 MY-03 Kelantan (Kota Baharu)
 MY-04 Melaka (Melaka)
 MY-05 Negeri Sembilan (Seremban)
 MY-06 Pahang (Kuantan)
 MY-07 Pulau Pinang (Georgetown)
 MY-08 Perak (Ipoh)
 MY-09 Perlis (Kangar)
 MY-10 Selangor (Shah Alam)
 MY-11 Terengganu (Kuala Terengganu)
 MY-12 Sabah (Kota Kinabalu)
 MY-13 Sarawak (Sarawak)
 MY-14 federální území Kuala Lumpur (Kuala Lumpur)
 MY-15 federální území Labuan (Victoria)
 MY-16 federální území Putrajaya (Putrajaya)

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

MY
Malajsie
ISO 3166-2:NO

Kódy ISO 3166-2 pro Norsko identifikují 11 krajů a 2 arktická území (stav v roce 2020). První část (NO) je mezinárodní kód pro Norsko, druhá část sestává ze dvou čísel identifikujících region.

Seznam kódů
 NO-03 Oslo
 NO-11 Rogaland
 NO-15 Møre og Romsdal
 NO-18 Nordland
 NO-30 Viken
 NO-34 Innlandet
 NO-38 Vestfold og Telemark
 NO-42 Agder
 NO-46 Vestland
 NO-50 Trøndelag
 NO-54 Troms og Finnmark
 NO-21 Špicberky (taktéž pod separátním ISO 3166-1 kódem SJ)
 NO-22 Jan Mayen (taktéž pod separátním ISO 3166-1 kódem SJ)

Související články
ISO 3166-2, seznam kódů územně správních celků všech zemí.
ISO 3166-1, seznam kódů všech zemí, používaných současně jako jejich doménová jména na  internetu.

NO
Norsko
Čita

Čita (rusky Чита, ) je město v Rusku na Dálném východě. Bylo centrem stejnojmenné oblasti, nyní je součástí Zabajkalského kraje. Leží na soutoku řeky Čita a Ingoda asi 700 km východně od Irkutsku. Žije zde  obyvatel.

Historie 
Město bylo založeno už roku 1653 jako malá osada, roku 1690 zde byla vystavěna pevnost a od roku 1851 má městská práva. Po roce 1825 sem byli posláni do vyhnanství někteří děkabristé, carovi odpůrci. Od roku 1903 je napojena na Transsibiřskou magistrálu, což zapříčinilo ekonomický růst. Za revoluce roku 1905 zde bylo organizováno ozbrojené povstání, které vedli Viktor Kurnatovskij, Ivan Babuškin a Anton Kotljuško-Valjušanič. Od roku 1917 až do roku 1920 ovládali město a magistrálu v okolí českoslovenští legionáři. Ve 20. letech 20. století byla Čita krátce hlavním městem Dálnovýchodní republiky.

Obyvatelstvo 
 1885 – 5 728
 1897 – 11 480
 2002 – 316 643
 2010 – 323 964

Zajímavosti 
 Město se objevilo ve filmu Bílé peklo / Tak daleko, kam mě nohy donesou (Režie: Hardy Martins).

Galerie 
<div align="">

Partnerská města 
  Abilene, Texas, Spojené státy americké (1996)
  Čojbalsan, Mongolsko (1996)
  Čita, Japonsko (1994)
  Man-čou-li, Čína (1999)
  Ulan-Ude, Rusko (2011)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Oficiální stránky 

 
Města v Zabajkalském kraji
Vzniklo 1653