Jeg kan ikke komme i tanke om en mere urimeligt, passiv-aggressiv, uforstående virksomhed end DSB.

Hele mit liv, har jeg skulle regne med DSB, da jeg kommer fra en familie hvor ingen har kørekort. Det har mildt sagt været en gigantisk udfordring. 

Allerede i sidste torsdags (13. oktober, 2016) skulle jeg med toget klokken 09.20 fra spor 1 i Hvalsø og jeg endte med at være strandet. Jeg kunne ikke komme ud af Hvalsø. 

Dette hændte, da jeg står og venter og så indsér, at der må være gået noget tid nu. Jeg kigger på uret og der er gået et kvarter, siden mit tog skulle have kørt fra stationen. Jeg, og omkring 100 andre mennesker, bliver forvirret da ingen har sagt noget over højtalerne, så alle samles rundt om skærmene som én kæmpe flok lemminger. Der er ingen information om toget der skulle have været her, overhovedet. Super. 
Da jeg ikke havde mobil på mig (efter den havde haft et uheldigt og fatalt besøg i toilettet), spørger jeg en venlig kvinde på stationen, om jeg kunne lokke hende til at tjekke Rejseplanen, for at se hvor vores dejlige tog bliver af. 
Der stod intet på Rejseplanen heller. Fantastisk.
Jeg, og de mange andre mennesker, sidder så i kulde på stationen i 1 time og venter på toget, eller i det mindste bare en eller anden form for information. Der kom intet. Selvfølgelig ikke, det ville kræve for meget ydelse fra DSB's side og det kan vi jo ikke have.
Ud af ren og skær tilfældighed, var der fire DSB medarbejdere der have fri, som skulle have været med samme tog som alle andre og ikke engang de havde hørt noget fra nogle. 
De virkede alle meget rare og undskyldende (selvom de stod i samme situation som os andre og heller ikke vidste noget), og de ringede så til en masse forskellige mennesker, for at høre hvorfor 3 toge var blevet aflyst, hvor de var, hvornår de kom, og hvorfor ingen havde fået noget som helst at vide.
Ud fra deres irriteret ansigtsudtryk og himmelvendte øjne, kan man næsten forestille sig de vage svar de fik fodret fra den anden ende af røret. 
De stakkels fire DSB medarbejdere, ender med at være nød til at RÅBE til folk på stationen, at vores tog sidder fast i Tølløse, fordi strømmen er gået hele vejen fra Kalundborg til Roskilde. Vi var alle en anelse shockeret.
En strækning på 70 km var bare gået død. Ingen mennesker, på ALLE stationerne mellem Kalundborg og Roskilde, kunne komme med toget den dag. Fantastisk klaret DSB, bravo.
I hvert fald, efter at folk på stationen langt om længe fik at vide hvad der foregik, valgte mange enten at tage hjem, eller ringe til nogle af deres venner/familiemedlemmer, i håb om at kunne få er lift. Antallet af mennesker på stationen blev halveret, men der var stadig folk (såsom mig selv), der ikke havde andre muligheder udover offentlig transport. De måtte blive. 
Alle de resterende på stationen får at vide, at der måske ville blive sat busser ind, der kun køre folk til Roskilde. 
Her når jeg at tænke 'yes, DSB er ved at få styr på det'.
Jeg vælger at vente på de busser, men efter der er gået 30 min (nu i alt næsten 2 timer siden mit tog skulle have været kørt, i alt 4 aflyste toge) vælger jeg at gå over til de flinke DSB medarbejdere igen (der også stadig står på stationen), og spørger om de ved hvornår busserne skulle komme. Jeg får så at vide, at det var et MÅSKE, og at de så ikke kommer alligevel.
Jeg spørger så om de ved hvornår togene så kommer op at køre igen og de svarer "imellem 5 minutter og 7 TIMER". IMELLEM 5 MINUTTER OG 7 TIMER. 
Lige omkring her, er jeg klar til at tude.

Jeg havde først stået i et kvarter i frisk morgenkulde.
Tjekket Rejseplan, skærmene, og hørt efter højtalerne, men ikke fået noget at vide hvad der var sket.
Siddet i 1 time på en bænk på spor 1, fordi alle gik ud fra at toget var lige på trapperne.
Fået råbt, af DSB mennesker der tilfældigvis var der, at alle på den 70 km lange strækning mellem Kalundborg og Roskilde, sad i samme situation som os og ikke kunne komme med toget.
Fået at vide at der ville komme busser til undsætning og så ventet yderligere 30 minutter på dem.
Fået at vide, at de busser ikke kom alligevel.
Fået at vide, at der ville gå mellem 5 minutter og 7 timer, før man ville kunne komme med toget.

...

Jeg nåede i alt, at sidde på den station i 2 timer og 15 minutter. Jeg nåede at se, en dame der skulle opereres, gå i panik fordi hun ikke kunne komme til Roskilde. Jeg nåede at se en far til en lille pige, trøste sin datter der frøs. Jeg nåede at se folk tommel den fra stationen. Jeg nåede at se 2 unge piger, tage deres cykler og forsøge at cykle til Holbæk. Jeg nåede at se halvdelen af menneskerne tage hjem. Jeg nåede at høre en mor sige til sin datter i telefonen, at hun ikke kunne hente hende i lufthavnen alligevel. Jeg nåede at give op, og tage hjem selv. 
Super. Fed. Oplevelse. 

Jeg kommer hjem og jeg skriver straks til folk der regnede med mig, at det ikke så ud som om jeg ville kunne komme i dag. Jeg når at være hjemme i 8 minutter, så ringer min mor og siger at hun står på stationen og hun spørger så, om jeg ved hvad der foregår, om hvorfor togene ikke er der.

...

Nu sad både min mor og jeg derhjemme og min søster var strandet i Roskilde. Min søster fik heldigvis et lift hjem (efter at have ventet i 45 minutter) af en ven der skulle samme vej. Der gik flere timer, før togene virkede igen. Klokken lidt i 14 fik jeg at vide, at togene stadigvæk ikke fungerede. Alle mine aftaler måtte jeg aflyse den dag.

Det var bare ét af de MANGE solstråle historier man får i løbet af årene, når man rejser med DSB. Jeg ville kunne fortsætte i al evighed, med historier om aggressive togkontrollører, (der engang ville skændtes med mig over min "attitude", fordi jeg havde skrevet en sms til min mor imens jeg havde vist ham min billet, og han dernæst truet med at give mig en bøde for manglende respekt og opdragelse) men det ville fylde rigtig, rigtig, rigtig mange sider. 

Sider som jeg er mere end villig til at skrive, men som ikke ville blive læst, da DSB ikke er villige til at ændre deres virksomhed alligevel og vil derfor altid blive kendt for deres usamarbejdsvillighed, urimelighed og for de sociopater de ansætter som togkontrollører.

Hvis jeg havde et andet valg af transport til dagligt, ville jeg med glæde tage alt andet end DSB.
Jeg kan ikke anbefale det til nogle.


(På ingen måde) kærlig hilsen
J. Hulme