Sarah Caldwell

Sarah Caldwell () var ein amerikansk opera-dirigent, impresario og regissør.

Bakgrunn
Caldwell var fødd i Maryville i Missouri og voks opp i Fayetteville i Arkansas. Ho var eit gåverikt barn som opptredde offentleg på fiolin som tiåring. Ho gjekk ut frå Fayetteville High School då ho var 14.

Caldwell gjekk ut frå Hendrix College i 1944 og studerte så ved University of Arkansas og New England Conservatory of Music. Ho vann eit stipend som bratsjspelar ved Berkshire Music Center i 1946. I 1947 sette ho opp Riders to the Sea av Ralph Vaughan Williams. I 11 år var ho sjefsassistanten til Boris Goldovsky.

Karriere
Caldwell flytta til Boston i Massachusetts i 1952 og blei leiar for operaverkstaden ved Boston University. I 1957 skipa ho Boston Opera Group med 5000 dollar. Dette blei til Opera Company of Boston, som Caldwell iscenesette ei rekkje operaer med og fekk eit rykte for å kunna produsera vanskelege verk under press. Ho var også kjend for å laga interessante variasjonar av standard operaer.

Produksjonar med Opera Company Boston og tilknytte selskap 
Høgdepunkt i Boston som ho dirigerte og/eller regisserte er mellom anna Le voyage de la lune, Otello (med Tito Gobbi som Iago), Command Performance (urpremiere), Manon og Faust (begge med Beverly Sills og Norman Treigle), Lulu (auskyst-premiere), I puritani (med dame Joan Sutherland), Intolleranza (amerikansk premiere), Boris Godunov (original versjon), Hippolyte et Aricie (amerikansk  premiere, med Plácido Domingo), La bohème (med Renata Tebaldi og Domingo), Moses und Aron (amerikansk premiere), The Rake's Progress, Bluebeard's Castle, Carmen (med Marilyn Horne), Macbeth (original version), The Good Soldier Schweik, The Fisherman and His Wife (urpremiere, with Muriel Costa-Greenspon), La finta giardiniera, Norma (med Sills), Les Troyens, Don Carlos (amerikansk premiere av den originale franske versjonen), Don Quichotte, War and Peace (amerikansk premiere, med Arlene Saunders), Benvenuto Cellini (amerikansk premiere, med Jon Vickers), I Capuleti e i Montecchi, Montezuma (amerikansk premiere), Ruslan and Ludmila (amerikansk premiere), Rigoletto (with Sills, Richard Fredricks, and Susanne Marsee), Stiffelio (amerikansk premiere), La damnation de Faust, Tosca (with Magda Olivero), La vide breve, El retablo de maese Pedro, The Ice Break (amerikansk premiere), Aïda (med Shirley Verrett i tittelrolla), Die Soldaten (amerikansk premiere), The Invisible City of Kitezh, Taverner (amerikansk premiere), The Makropoulos Case (med Anja Silja, William Cochran og Chester Ludgin), Médée (på fransk og gresk), Dead Souls (amerikansk premiere), Der Rosenkavalier (med dame Gwyneth Jones) og til slutt The Balcony (urpremiere, 1990).

På 1980-talet var Opera New England, ein del av Opera Company of Boston, turnerande opera i New England. Caldwell tilsette unge professjonelle songarar i produksjonar som var fullstendig iscenesette og orkestrerte. Ho sikra finansiering frå lokale, statlege og føderale kjelder som National Endowment for the Arts, Massachusetts Council of the Arts & Humanities, Connecticut Commission on the Arts, New Hampshire Commission of the Arts og Maine Commission on the Arts & Humanities.

Produksjonar i New York, Pennsylvania og Minnesota 

I 1973 sette Caldwell opp Der junge Lord og Ariadne auf Naxos (med Carol Neblett) ved New York City Opera.

Ho blei den andre kvinna til å dirigera New York Philharmonic i 1974 med eit program som berre omfatta kvinnelege komponistar, mellom dei Ruth Crawford Seeger, Lili Boulanger og Thea Musgrave.

13. januar 1976 blei Caldwell den første kvinnelege dirigenten ved Metropolitan Opera, med La traviata (med Sills).

I 1976 både regisserte og dirigerte  ho Il barbiere di Siviglia (med Sills og Alan Titus), som blei sendt på fjernsyn av PBS. Ho regisserte også John La Montaine sin opera i høve tohundreårsjubileet til USA, Be Glad Then, America, med Odetta som «Muse for America», Donald Gramm som ulike patriotar, Richard Lewis som kong Georg III, David Lloyd som utropar og bidrag frå Penn State University Choirs og Pittsburgh Symphony.

I 1978 leia ho L'elisir d'amore ved Metropolitan, med José Carreras og Judith Blegen. Ho dirigerte New York Philharmonic, Pittsburgh Symphony Orchestra, St. Paul Chamber Orchestra og Boston Symphony Orchestra.

I 1979 regisserte og dirigerte ho ein fjernsynsproduksjon av Falstaff (med Donald Gramm).

Caldwell regisserte også eit ikkje-musikalsk stykke, Lincoln Center si iscenesetjing av Macbeth av Shakespeare frå 1981, send på kabel-tv i 1982. Philip Anglim og Maureen Anderman spelte hovudrollene, medan den då ukjende Kelsey Grammer hadde ei birolle som Ross.

Prisar og utmerkingar 
I 1975 mottok Caldwell ein Doctor of Fine Arts-grad frå Bates College. I 1997 blei ho tildelt National Medal of Arts. Ho er teken med i Arkansas Entertainers Hall of Fame.

Siste år 
Caldwell trekte seg tilbake i 2004.

Ho døydde 82 år gammal ved Maine Medical Center i Portland i Maine av hjartesvikt. Ho er minna ved Boston Women's Heritage Trail.

Studiodiskografi 
 Donizetti: Don Pasquale (Sills, Kraus, Titus, Gramm; Caldwell, 1978) EMI

Videografi 
 Rossini: Il barbiere di Siviglia (Sills, H.Price, Titus, Gramm, Ramey; Caldwell, Caldwell, 1976) [live]

Bibliografi 

 Challenges: A Memoir of My Life in Opera, by Sarah Caldwell (with Rebecca Matlock), Wesleyan University Press, 2008.  
 Sarah Caldwell: The First Woman of Opera, by Daniel Kessler, The Scarecrow Press, Inc, 2008.  
 The Boston Opera Company 1909-1915, by Quaintance Eaton, Appleton-Century Press, (1965) New York.

Kjelder

Denne artikkelen bygger på «Sarah Caldwell» frå ,  den 3. oktober 2020.

Bakgrunnsstoff
 , with Beverly Sills (1976).
Sarah Caldwell, impresario of Boston opera, dead at 82 -- The Boston Globe
Sarah Caldwell, Indomitable Director of the Opera Company of Boston, Dies at 82 -- The New York Times
Opera Conductor and Impresario Sarah Caldwell, 82 -- The Washington Post 
Time Magazine November 10, 1975, cover article 
Sarah Caldwell interview by Bruce Duffie, 1992

Kvinnelege dirigentar
USA-amerikanske dirigentar
Operadirigentar
Dirigentar frå 1900-talet
Dirigentar frå 2000-talet