Nasjonalparkar på New Zealand

Nasjonalparkane på New Zealand er 14 verna landområde som vert administrerte av det newzealandske miljødepartementet, Department of Conservation «til nytte, bruk og glede for folket». Dei er populære turistmål, og tretti prosent av turistar vitjar minst ein nasjonalpark under opphaldet på New Zealand. Sjølv om nasjonalparkane inneheld nokre av dei vakraste landskapa på New Zealand, fokuserte dei første berre på fjell-landskap. Sidan 1980-talet har ein konsentrert seg meir om å få fram meir varierte landskapsformer karakteristiske for New Zealand i nasjonalparkane. Nasjonalparkane på New Zealand er alle kulturelt viktige, mange har også historisk verdi. Særleg er Tongariro nasjonalpark ein av 27 verdsarvstadar som både er kulturelt og naturmessig viktige, og fire av nasjonalparkane på Sørøya utgjer Te Wahipounamu, ein annan verdsarvstad.

Nasjonalparklova (National Parks Act) 
Nasjonalparklova av 1980 vart vedteken for å ordna opp i føremål med, styring og utveljing av nasjonalparkar. Lova innleier med å definera ein nasjonalpark:

Med dette vert det kunngjort at vedtektene i denne lova skal
føra til varig vern av nasjonalparkar,
for deira ibuande verdi og til nytte,
til bruk og til glede for folket,
og at område på New Zealand som
inneheld landskap av ein så særeigen kvalitet, med økologiske system,
eller natureigenskapar så vakre, så eineståande eller av så stor vitskapleg interesse
at det er i nasjonen si interesse å ta vare på dei.
National Parks Act 1980, Part 1, section 4, subsection 1

Nasjonalparklova stadfester at publikum har fri tilgang til å koma inn i parkane, men at dette er underlagt restriksjonar for å sikra bevaring av innfødde dyr og plantar og den generelle tilstanden i parken. Tilgang til særskilt verna område (550 km²) oppretta under lova, skjer berre med særskilt løyve.
I medhald av lova skal nasjonalparkane oppretthaldast i uendra tilstand så langt råd er, for å ta vare på dei verdiane dei har som verneområpde for jord, vatn og skogar. Opphavlege plantar og dyr skal takast vare på, og innførde plantar og dyr skal fjernast dersom dei er til skade for det naturlege dyrelivet. Utvikling av villmarksområde som er oppretta etter denne lova, er avgrensa til turstiar og hytter til bruk for kontroll med ville dyr og til vitskapleg forsking.

Tilgjengelege tenester til allmenn  bruk 
Lova tillet Miljøverndepartementet å byggja vandrarheimar, hytter, leirplassar, vegar og turstiar i parkane. I tillegg til dette sørgjer departementet òg for overnatting, transport og andre tenester ved inngangspunkt til parkane, men dette vert i tillegg også tilbode av andre offentlege etatar, frivillige organisasjonar og private firma. Meir omfattande tenester inne i parkane, som til dømes guida turar og skiopplæring vert drive av private verksemder med løyve frå departementet.

Nasjonalparkar på New Zealand 

* – Verdsarvstad eller del av ein slik.

Framlegg om ny nasjonalpark 
Området kring Waipoua Forest, nord for Dargaville, har vorte føreslått som ein mogeleg Kauri National Park. Her veks dei fleste av dei attverande naturleg veksande kauritrea på New Zealand, mellom desse det største kjende kauritreet, Tāne Mahuta. Desse førekomstane av kauri er også verdfulle som tilhaldsstad for trua arter, som til dømes Nordbrunkiwi (Apteryx mantelli). Framlegget vert no gjennomgått i Miljøverndepartementet.

Framlegg om gruvedrift 
I 2010 føreslo regjeringa på New Zealand å fjerna somme nasjonalparkar og verna område frå Schedule 4 i Crown Minerals Act som forbyr gruvedrift i desse områda. I juli same året let regjeringa framlegget falla etter å ha motteke ei mengd innleveringar, der dei fleste gjekk mot gruvedrift.

Sjå òg 
Verna område på New Zealand
Regionale verna område på New Zealand
Skogreservat på New Zealand

Referansar 

Denne artikkelen bygger på «National parks of New Zealand» frå ,  den 15. april 2012.

Bakgrunnsstoff 

National Park information ved Department of Conservation
Kauri National Park proposal  ved Department of Conservation

 
Verdsarv på New Zealand